148 ENTOMÜLOGISK TIDSKRIFT I S 84. 



vår fauna rädda en utmärkt representant. Han har nämligen år 

 1883 erhållit denna fjäril från Horn och Färjestaden på Öland. 



Nola confusalis H. S. Denna lilla spinnaie, hvilken Wal- 

 LENGREN tilldelat det svenska namnet »lirunpuckliga Trågbilda- 

 ren» uppgifves af honom såsom påträffad endast i Skåne och 

 Blekinge. På museum stå likväl exemplar af hvilka ett är fun- 

 net i Småland (Bohem.) och ett annat vid Stockholm (P. Wahl- 

 berg), antagligen för lång tid sedan. Ett af dessa har en gång 

 för granskning remitterats till prof. Zeller (den numera aflidne 

 och mycket bekante microlepidopterologen), och en dervid fästad 

 etikett är försedd med namnet 'Strigulat samt med den anmärk- 

 ning, att exemplaret kanske vore en annan art. Ett par andra 

 individer, tagna vid Stockholm af De Vvlder, påträffades uti 

 tineidsamlingen. 



Nola centonalis Hb. Pyral. f. 15. Tillsammans med före- 

 gående stod i samlingen ett exemplar, visserligen något afslitet, 

 men dock igenkännbart, tillhörande denna, förut hos oss ej an- 

 träffade art, och hemfördt från Skåne af Boheman. Denna fjäril 

 förekommer dessutom i mellersta och södra Europa, samt i Lift"- 

 land och Finland. Han är något mindre än cucnUatclIa, hvit, 

 med gulbruna tvärstreck pa framvingarne; det yttre af dessa 

 tvärstreck är beläget uianfor vingens midt och bildar i cellerna 

 3 och 4 tvänne mer eller mindre tydliga, rundade eller stundom 

 något spetsiga utsprång; bakom dessa gör det en båge inåt, 

 hvilken ofta på ribban i (dorsalribban) bildar en utåt rigtad 

 tand; i sin främre hälft är det nästan rakt eller obetydligt inåt 

 böjdt, men har en skarp, oftast tydlig vinkel nära kostalkanten, 

 hvarefter det drager sig snedt inåt mot den sistnämda. Inre 

 tvärstrecket bildar en rät eller något spetsig vinkel, uti hvars 

 spets ligger en svart, af uppstående fjäll bildad i)unkt. På båda 

 sidor om, och i rät linea med denna punkt, ligger en annan 

 dylik, af hvilka dock den inre stundom är otydlig. Genom den 

 yttersta punkten drager sig vanligen ett otydligare tvärstreck, 

 parallelt med det yttre, och rummet dem emellan är merändels 

 tätt pudradt med grått eller gulbrunt; denna färg sträcker sig på 

 en del exemplar nästan öfver hela mellan fältet och är alltid märk- 

 bar på båda sidor om den af tre bågar bestående våglinien; ko- 

 stalkanten hvit och svartaktigt fläckig, och vingens yta för öfrigt. 



