BIDRAG TILL DÖDSKALLEFJÄRILENS (ACHE- 

 RONTIA ATROPOS) LEFNADSHISTORIA 



H. v. POST. 



Att Dödskallefjärilen är en sällsynthet inom vissa delar af 

 landet torde nog vara bekant; den är tagen blott på få ställen 

 och under de många år jag tillbringat i mellersta delarne af lan- 

 det har det ej lyckats mig få se h varken fjärilen eller larven. 

 Under de femton år jag vistats å Ultuna och der bland annat 

 haft skyldighet aktgifva på skadedjurens uppträdande har först 

 detta år larven till denna aftonfjäril anträffats; denna gång i täm- 

 1ig mängd, näml. sex -exemplar, och under omständigheter som 

 förtjäna blifva antecknade och meddelade. 



Af de tvenne på Försöksfältet vid Ultuna sysselsatte arbe- 

 tarne märktes en af dagarne 23 — 25 juli detta år en ovanligt 

 stor, brun och dem obekant fjäril, som hade sväfvat fram öfver 

 fältet och hvilken de för min räkning bemödade sig att fånga; 

 detta lyckades dock icke. Då jag emellertid något enda år sett 

 exemplar af Limenitis Populi — som här är sällsynt, — förmo- 

 dade jag, att den sedda fjärilen kunnat vara denna, hvarför före- 

 teelsen, med ett stort frågetecken, antecknades i dagboken. 



Sedermera, den 12 september, anträffade samme arbetare på 

 ett af potatislanden en mycket stor larv, som der afbetade bladen. 

 Den lemnades mig och befans vara larven till Dödskallefjärilen. 

 Dagen derpå träftades ännu en, och några dagar senare en tredje. 

 Den förste af larverne inlades i en glasburk och fodrades med 

 potatisblad. Den 15 sept, upphörde den äta, vandrade orolig 

 omkring i burken och nedborrade sig slutligen i sanden, som 



