schüven: enkelte variationer af rhopalocera. 141 



plarer af P. rapoc med noget gulagtig Farve, hvilket man ogsaa 

 i England har haft Exempel paa; men der udvikler sig ingen 

 konstant Race af denne Farve, saaledes som Tilfasldet har vœret 

 i Nordamerika. (Sign. Ann. Soc. Ent. Fr. 1873, p. LVII). Det 

 er mig ikke bekjendt, at man tidligere for P. napfs Vedkom- 

 mende har iagttaget en lignende Tendens til at antage gul Farve 

 hos Hannen; Hunnen af v. btyoniœ derimod viser sig jo, som 

 bekjendt, ofte sta^rkt gulaktig, om end ikke, saaledes som for det 

 her omhandlede Han-Explrs Vedkommende, ren svovlgul. 



Polyommatus phlaeas L. v. americanus dURB. ab. 



Paa Inderöen i nordre Trondhjems Amt fandt jeg i:ste 

 August 1 8 84 af denne Art et Par m copula, hvoraf Hunnen med 

 Hensyn til den venstre Forvinge aldeles stemmer med den af 

 FuCHS (1. c, p. 24g — 250) leverede Beskrivelse af en ef fra 

 Bornisk, idet na^sten hela Vingefladen paa begge Sider viser sig 

 afbleget og hvid, med de normale sorte Pletter. Kun längs For- 

 randen fra Roden af optrceder den normale röde Farve, der et 

 Stykke over Midten af Fremkanten gaar umœrkeligt over i den 

 afblegede hvide Farve. Den höire Forvinge viser derimod intet 

 Tegn til nogen saadan Afblegning, men er fuldkommen normal. 



Fuchs anser det af ham beskrevne Individ for en Övergångs- 

 form til den sydlige Aberration schmidti, idet han desangaaende 

 udtaler: »Aus der vorstehenden Beschreibung erhellt, dass dieses 

 merkwürdige Stück seine Entwicklung zu der südlichen aberr. 

 schmidti, zu der es offenbar Anlage hatte, nicht vollständig ab- 

 solvirt hat. In Folge dessen präsentirt sich nur die kleinere 

 Flügelhälfte im Gewände dieser Abänderung, die grössere als 

 phheas.H) Det turde dog, med det her af mig under 64° n. Br. 

 fundne Exemplar for Oie, hos hvilket den hvide Farve ikke ind- 

 skra^nker sig til den »mindre Halvdel» af Vingen men endog 

 indtager naesten hele Vingefladen, vœre temmelig tvivlsomt, om 

 FucHS's Opfatning holder stik. I hvert Fald vil det neppe have 

 nogen Rimelighed for sig, at et Exemplar fra en saa nordlig Lo- 

 kalitet som 64° n. Br., hvor Arten optrajder i den samme nord- 

 lige, paa Undersiden blaagraa Form som i vore arktiske Regioner 

 (v. americamis),. skulde vise en aldeles lignende Tilnrermelse til 



