152 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 885. 



amt, idel jeg mangier opgave fia andre lokaliteter. Denne art 

 er vistnok de fleste år hyppig i Vest- og Ost-Finmarken, således 

 1878 i Alten og Syd-Varanger, 1881 i Kvaenangen og 1882 

 ätter i Syd-Varanger, men i de sydligere partier af Tromsö amt 

 var den hidtil bemcerket yderst sparsomt, idet jeg ehdnu ikke 

 havde seet et eneste ekspir. i Alålselvdalen, men derimod fanget 

 endel i Tromsdalen 2den Juli 1880; på sehe Tromsöen var fan- 

 det et enkelt individ, nemlig 2 8de Juni 18S0. Hvordan forhol- 

 det har vädret i 1882, er mig ubekjendt, idet jeg våren og som- 

 meren dette år opholdt mig i Öst-Finmarken^ men sikkert er 

 det, at fra 3ote Mai 1883 viste den sig i alt större og större 

 antal såvel ved Tromsö som i Alålselvdalen, så den i talrighed 

 overgik alt, hvad jeg hidtil af sommerfugles optraeden havde 

 vœret vidne til, såmeget mere bemerkbar, som den udelukkende 

 flyver om dagen, medens den om natten er traeg som en Rha- 

 palocer i sin hviletid. Endnu större var svcermene i 18S4, navn- 

 1ig i Målselvdalen og helst oppe på fjeldet,. så den tilslut blev 

 mig en ren plage, idet den var til stor hinder for fångsten af 

 mere vœrdifulde arter; at fange A7iarta blev der nsesten ikke 

 tale om, og sel v store arter som Arg. polaris tabte jeg meget 

 ofte af syne i de tsette sva;rme, som joges op ved hvert skridt; 

 haven måtte stadigt renses for dem, ja undertiden blev jeg halvt 

 fortvivlet over de ufrivillige plagerier fra disse uskyldige små- 

 vsesener. 



Larven indsamledes i antal hösten 1SS3 på forskjellige Salix- 

 arter, enkeltvis også på Bciu/a, hvoraf i Januar og Februar fol- 

 gende år klœkkedes en svite lidet varierende ekspir. Den egent- 

 lige naeringsplante er dog vistnok Vac. uliginosum efter sidste års- 

 erfaring, ligesom Zeller i Stettiner ent. Zeit, for 1877, pag. 468 

 angiver V. myiii/lus som n:£ringsplante for C. hastaia I.., i hvil- 

 ken de fleste entomologer kun ser hovedformen af hastulata. På 

 en af mine sœdvanlige småekspeditioner tilsös holdt vi, som öf- 

 tere tilforn, vor middagsrast på gården Krokelv 8 à 9 kilometer 

 nordenfor Tromsö, og medens folkene kogte den uundva.'rlige 

 kaffe, slentrede jeg i det tunge sjöhyre opover en myrlaendt skrå- 

 ning i håb om at finde nogle bœr til vederkvaegelse, dröramende 

 om haver med ribs, stikkelsbœr og andre herligheder, som siden 

 hösten 1876 har vaeret mig utilgjaengelige. Heri blev jeg dog 



