— 187 — 



kortere Redegjørelse for enkelte Sider af Agnspørgsmaalet vil jeg dog 

 ikke tilbageliolde, men allerede nu fremlægge i Forventning af, at den 

 vilde kunne foranledige en M.eningsudvexling fra forskjellige Hold om 

 Sagen. 



Det er almindeligt, at Agnsildsælgere eller (3pkjøbere allei-ede tidlig 

 paa Vinteren sikrer sig Sildelaas paa bekvemme Steder i Distriktet, for 

 dernæst under Skreifisket at lade Silden fores i fersk Tilstand frem til et 

 centralt beliggende Sted, hvor Fiskerne fra en Række Fiskevær i Nær- 

 heden kan faa kjol^e den i smaa Partier og Stampevis. T flere Aai' liar 

 Fiskefartøis-Rederne i Aalesund og paa Søndmørsøerne dannet Agn- 

 kompagnier, som for fælles Regning kjøber Agnsildslaas, hvorfra specielle 

 Dampskibe til visse Tider henter Agnsild, som derpaa afleveres til de i 

 Havnen liggende Fiskerbaade og Fartøier, eller som ogsaa bringes ud paa 

 Fiskehavet og fordeles der melleni Fiskerfartøierne i Henhold til før 

 truffen Aftale. Det gjælder at faa fersk Sild til Agn, og at levere Agn- 

 silden saa fersk som mulig til Fiskerne. Men den hele Agnsildstraflk 

 lider af væsentlige Mangler, som jeg dog ikke her skal komme nærmere 

 ind paa : kun vil jeg nævne, at Sildens Pakning i Tønder, som slaaes 

 godt til, derpaa stuves i Dampskibsrum og saa efter nogle Døgns 

 Forløb leveres Fiskerne — er en Fremgangsmaade, som er meget uhensigts- 

 mæssig og som oftes i-esulterer i et slet Agn. Thi Silden, især Smaasilden, 

 er allerede efter en kort Tids Opbevaring i tætte Tønder, temmelig blod 

 og er begyndt at «gjære» ; Smaasild, som kun havde været en Dag i 

 Tønder i Dampskibsrum efter at være tåget levende fra Noten i Frosfvcir, 

 havde ved Tøndernes Aabning en Temperatur af 10 — 12 Graders Varme 

 og allerede halvt udskjæmt. Kasser paa en halv Tøndes Rumfang eller 

 liøist en Hektoliter og som er lidt grisne (ikke-tætte) er hensigtsmæssigere ; 

 flettede Kurve end bedre 



Transportmaaden er vigtig, men dog ikke det vigtigste og afgjorende 

 for god Agnsild. Er ikke Silden af Naturen «god«, bliver den det slet 

 ikke eiter en længeie Tids Transpoi-t, hvor udmærket man end steller 

 med den, af kjøler den og stivfryser den. Der findes pent-udseende Smaa- 

 sild, som ikke duger til Agnsild, selv om den sættes levende paaAnglen. 

 Erfarne Fiskere, som forgjæves allerede har brugt slig Sild til Agn, sigei- 

 at Silden har tåget Usmag efter «Dyebimd» eller Mudderbund og anden 

 ildelugtende Buud paa det Sted, hvor den har været holdt stængt; men 

 Fiskerne har ikke for Skik at undersøge Sildens Godhed paa Forliacmd. 

 Ved flere Leiligheder har jeg givet Fiskerne det Raad at undersøge 

 Sildens Dugelighed for Agnbrug ved at kryste Silden mellem sine Fingre 

 og derpaa lugte til Silden; de vil da kunne lugte sig til, om Silden har 

 «Usmag» eller om den har frisk Sildelugt; ægte Havsild har al tid en 

 fremtrædende, ren Sildelugt, som ingen Fisker vil kunne tåge Feil af. 

 Naarsomhelst der hai' været Anh^dning for mig til at give denne enkle 

 Undersøgelsesmaade til Veiledning for Fiskerne, hai' de strax og uforbeholdent 



