— 191 — 



Østers blandt Fortidens Nordboere (ved Tautra nær Trondlijem lindes den 

 eneste Kamskjælsbanke, som ndnyttes endnu) 



De til Agn mest anvendte Sorter vSkjæl er Hesteskjæl, ogsaa kaldet 

 Orskjæl eller Vobskjæl eller Ovdeskjæl (mytilits modiolus, Lin.), dcrnæstBlaa- 

 skjæl og Knskjæl (c^jjn«« isJandica, Lin.); sjeldnere benyttes Porkeskjæl 

 ogsaa kaldet Grisskjæl og Sandmige (mya arenaria, Lin.) samt Knivskjæl 

 (solen ensis, Lin.) og Albneskjæl ogsaa kaldet Grytskjæl, Patteskjæl o. s. v. 

 (patella vidgata, Lin.). Andre Skjælsorter vides ikke benyttede som Agn 

 lios os; i denne Forbindelse kan bemærkes, at selv et saa udmærket og 

 af Holhvnderne og Englænderne saa stærkt benyttet Agn som Buhund 

 {buccinum nndahim, Lin.) kun yderst sjeldent brages af vore Fiskere. 



Der er kun nogle faa Steder i Distriktet, hvor Agnskjæl optages og 

 forsendes til Salg i Fiskeværene; der tindes endel ilere Steder, hvorhen 

 udenbygds-Fiskere kommer for selv at forsyne sig med Agnskjæl. Ellers 

 er det almindeligst, at alslags Agnskjæl tåges af hvemsomhelst og livor- 

 somhelst for eget Brug. 



Egentlig er det kun Hestskjæl [niytilua modiohis, Lin.), som er 

 Gjenstand for Opsamling og Forsendelse (særlig til Lofoten) afskallet og 

 saltet. I største Udstrækning drives Opsamlingeu i Kolvei'eid, og her 

 fornemmelig i Indrefolden niellem Korsnesstrømmen og Foldereidsundet, 

 indenfor dette Sund og udonfor nævnte Strøm er Opsamlingeu af mindre 

 Betydning, da Skjælbestanden her er mindre og Skjællene mere smaafaldende 

 og magre ; det samme gjælder Saltenfjordeu. Opsamling og Salting af Heste- 

 skjæl for Lofotfisket begyndte herfra for ca. 7 Aar siden; Udbyttet opgives 

 at have været fra Kr. 500,oo til Kr. 2 000,oo om A aret og har hidtil været 

 i Tiltagende og tildels givet en stor Fortjeneste, skjønt Afsætningen enkelte 

 Aar har været meget liden og medført Tab for Opkjøberne. I Namsen- 

 fjord har der ogsaa i de sidste Aar været drevet Opsamling og Salting 

 af Hestkjæl, men i ringe Maalestok, i nogle faa Steder i Leka og Nero 

 er der i de sidste Aar begyndt Opsamling af Hestskjæ^l, men Findestederne 

 er lidet kjendte og Opsamlingeu ganske ubetydelig. Andensteds i mit 

 Distrikt, hvor Hestskjæl eller Vobskjæl forefindes og Findestederne kjendes, 

 sker Optagningen kun for Bygdens Brug og ingensteds i nogen større 

 Udstrækning. Som en Undtagelse nævnes, at der fra Hitteren er gjort 

 et første Forsøg med Saltning og Forsendelse af Skjæl til Lofoten, og at 

 der etpar Steder paa Søndmøie forsøgsvis er bleven brngt Plog og Klype 

 til Optagning af Skjæl paa dybere Vand. 



Om Hestskjæl som godt Agn er at bemærke, at det hovedsagelig 

 er et tjenligt Agn for Skreifisket og først i den sidste Del af Fisket, naar 

 Skreien er kommet nær under Land. Paa Spørgsmaal om, hvoifor dette 

 Agn ikke brugcs tidligt i Fisket, naar det ansees at være saa godt, fik 

 jeg af nogle Fiskere det eiendommelige Svar, at «det ikke gik an at byde 

 Skreien «Gjæstebudsmad» med det samme den kom, Agnet var for kostbart 

 til dagligdags». Sagens virkelige Sammenhæng er nok den, at saalænge 



