— 210 - 



Ihalfaufisfrn dieves forlobiie Aai' med Held for de fleste Selskabers 

 Vedkonjineiide. Som Ibr ii;eMit v;ii' dei' iiu'<;ct Hval iidfor Vardo i JVlaa- 

 iiedeiiie Maits o<>- Apiil, o<;' Hvalfangerne heromkring ojorde derfor god 

 Kanust i denne Tid; senere i»aa Aaret, holdt den meste Hval sig nde- 

 lukkende i Vestlinnmrken, og Østtinmarkens Hvalfangere maattc; derfor 

 soge derhen efter den. Af denne Grand blev Aarets Fangst bedst for de 

 Hvalfangere, der havde sin Station i Vestfinmarken. 



I Finmarken blev Fangsten dreven af 13 Selskaber med tilsammen 

 'J7 Fangstdampskibe, og Fangsten for disse beløb sig til 1071 Hval, hvoraf 

 ;)S Bhiahval, 7;3;5 Finlival, 10() Seihval og 174 Knolhval. Af Spækket er 

 ndvundet 20 635 Fade Olie, og af Skrotterne olilG Fade Kjødtran samt 

 1() 504 Sække Guano og Kraftfoder. Der farigedes ligeledes iaar 1? Kaske- 

 lothvale, og saavidt jeg ved er ingen Exemplarer af denne Hvalsort fanget 

 for i Finmarken i denne Fangstperiode. Skeletterne af disse Hvale solgtes 

 til Museer. I Tromsø Amt er et Hvalfangerselskab stationeret med 2 

 Fangstbaade, hvis Fangst var 127 Hval. Jeg tror knapt, der noget Aar 

 før er fanget forhoklsvis saa meget Finhval som forløbne Aar. Det er 

 denne Hvalsort, der sædvanligvis følger med Lodden — driver Lodden til 

 Land menei- mange Fiskere — hvorfor man i sin Tid forlangte absolut 

 Fredning, da man troede, Hvalfangerne paa kort Tid vilde forjage eller 

 udrydde den. Det er nu over 30 Aar siden, disse Anskuelser føi\st frem- 

 holdtes, men forrige Aars Fangst viser, at Finhvalernes Antal ved Fin- 

 markens Kyst ikke i synderlig Grad er aftaget, siden Hvalfangsten 

 begyndte heroppe. Blaahvalen, der kommer senere paa Sommeren, ser 

 man derimod nu mindre til end før, og jeg har tænkt mig, at Grundeu 

 til df tte muligens er, at store Mængder af denne Hvalsort skydes at Hval- 

 fangerne under Island, medens den passerer der paa sin Vei hid; ialfald 

 er Fangsten af Blaahval aftaget her i Finmarken, etterat Fangsten under 

 Island begyndte. Blaalivalens fornemste Føde, Kril, har der forovrigt 

 ogsaa været lidet af under Finmarkskysten de senere Aar, og dette kan 

 vel ogsaa være Aarsag til, at saa lidet Blaahval har været at se. 



En stor Del af Finmarkens Befolkning tror nu ikke længere paa 

 Hvalfangstens Skadelighed for vøre Fiskerier, og jeg for min Part er af 

 den Formening, at Hvalfangsten heroppe har været mere til Gavn end til 

 Skade for Finmarken. Jeg tror nemlig ikke paa, at Hvalfangsten paa 

 nogen Maade kan hindre Loddens og Torskens Indsig, og har jeg Ret 

 i dette, kan det kun være til Gavn for Distriktet, at Hvalfiingerne driver 

 sin Næring heroppe. 



Omendskjønt Hvalfangerne ikke kan ilignes Skat i Finmarken af 

 hele sin Næring — hvilket forovrigt havde været heldigt, om man kunde 

 have gjort — saa faar dog de Kommuner, hvori HAalfangerne har sine 

 Stationer, adskillige Tusinde Kroner ind som Skat af dem, ligesom den 

 Medicinalafgift, der erlægges, ikke er ubetydelig — for forløbne Aar 

 saaledes Kr. lo 750,oo. 



