— 81 — 



Som man af Tabellen vil bemærke, blev Bruttolotterne ivinter 

 ualmindelig smaa for Skraaven, Svolvær og- Østnæsfjorden. Der var dog 

 ikke saamang-e Baade, som blev liggende her hele Fisketiden. Største- 

 delen deltog vistnok ialfald en kortere Stund i det rige Fiske i Vestlofoten 

 og forbedrede paa den Maade sit Udbytte noget; men der bliver altid 

 endel Smaabaade, som ikke kan drive Fiske uden ved de østligste Vær, 

 og for dem blev Vinterfortj enesten i Lofoten yderst tarvelig. Adskillige 

 Baadlag kunde derfor ikke engang dække Fællesudgifterne f. Ex. til 

 Agn, Hus, Mel etc, og da desuden en stor Del af Linemændene nordenfra 

 sædvansmæssig pleier at tåge paa Kredit i Lofoten, hvad de tiltræuger 

 saavel til Redskaber som til eget Ophold under Fisket, maatte mange 

 reise hjem med stor Gjæld til Handelsmænd og Væreiere. Disse 

 eftergav ofte endel af Fordringerne eller nedsatte Husleien til det Halve, 

 foråt saamange som muligt kunde faa ordnet sig. 



Tab. LII viser det gjennemsnitlige Fangstudbytte pr. Mand i 

 Tiaaret 1881 — 1890 samt i de 4 sidste Aar. 



Tab LII. 



For Fiskernes Vedkommende maa altsaa Lofotfisket ivinter siges 

 gjennemsnitlig at have givet et endog meget godt Udbytte. Efter hvad 

 der er indberettet, skal Agnforbruget have udgjort omtrent 35 000 Tønder 

 fersk Sild, 3 500 Tønder Lodde samt omtrent 5 000 Dunke — omtrent 

 V4 Tønde — saltet Skjæl, foruden hvad der er forbrugt af saltet Sild, 

 Skjæl og andet Agn, som Fiskerne selv har medbragt til Lofoten. Den 

 ferske Sild tilførtes fra Øxfjorden, Eidsfjorden, Raftsundet, Tysfjorden 

 samt Folden, .og den blev betalt i Lofoten med fra 5 til 10 Kroner 

 pr. Tønde, gjennemsnitlig antagelig 6—7 Kroner. 



Lodden førtes fra Finmarken og blev i Begyndelsen betalt med 

 indtil Kr. 30.oo pr. Tønde, men senere gik Prisen ned til Kr. 15.00. 



6 



