Om Vaartorskefisket 1894 



Ind ledning. 



Lig-e til Midten at Februar var Veiret sligt, at det ikke alene 

 umuliggjorde alt Torskefiske, men og-saa hindrede mange Fiskere fra at 

 naa sine Bestemmelsessteder. Kun fik nogle faa Dybsagnfiskere den 

 Iste Februar ialt omtrent et Snes «Plumptorsk» i Nærheden dd Ferkingstad- 

 oerne, mens enkelte dristige Forseg paa denne og følgende Dag at sætte 

 Liner maatte opgives. 



Da saa en mere tilsyneladende end virkelig Bedring den 15de Februar 

 indtraadte. forsøgte man sig efter Torsken; men den vedvarende svære 

 Sjøgang hindrede som oftest fra at komme langt nok ud, — Fisken stod 

 usedvanlig langt fra T^and iaar nemlig, helst paa 40—80 Favnes Dybde, 

 mens der ifjor skulde været fisket godt lige ind mod Landbakken 

 overalt. Seien, som forekom hvorsomhelst, bødede rigtignok lidt paa den 

 da saa knappe Torskefangst; men da Uveiret, umiddelbart efterat de 

 fleste den 20de Februar om Aftenen havde sat Redskaber, paany traadte 

 i Virksomhed og — hyppig med orkanagtig Heftighed, i Forbindelse med 

 oprørt Hav — rasede i omtrent fjorten Dage, begyndte det i Sandhed 

 at se mørkt ud for nogen hver, særlig for de mange langt nordfra. 



i Endelig, da formelig Hungersnød stod for Døren, lysnede det denne 

 Gang ogsaa. Omkring 5te Marts tog Fisket for Alvor sin Begyndelse 

 og fortsattes saa — fremdeles dog under megen Afbrydelse, baade af 

 ITveir og den lange Paaskehelg — med taaleligt Udbytte til Maanedens 

 Udgang. I de sidste Dage af Marts «tog Fisken Ballast og strøg sin Vei 

 fra Kysten igjen; kun nogle Efternølere vedblev til henimod Midten 

 af April. 



Fisket, der hovedsagelig roedes fra Karmoenx Vestside, Fæoen, 

 Røvcer, Urter og Utsire — baade med Garn, Liner og Dybsagu — , 



