Saavel Torskefisket som Vaarsildfisket vedkommende. 



Deltagelsen i Fiskerierne. 



Omkring* Midten af Januar ankom de første fremmede Fiskere til 

 Opsynsdistriktet, og i sidste Halvdel af Januar og forste Halvdel af 

 Februar strømmede stadig Folk til. En stor Mængde laa imidlertid i læn- 

 gere Tid veirfast paa forskjellige Steder langs Fastlandet, saa der forst 

 i Midten af Februar kom mere Liv paa selve Fiskeværene. Endelig kom 

 en hel Del Mennesker fra Fjordbygderne i Stavanger o(] Sondre Bergen- 

 hus Amler først tilstede, efterat den første Uge af Marts var gaaet, og 

 Uveiret endelig saa ud til at skulle ophøre ivinter ogsaa. 



Sildefiskernes Hovedstationer i Februar var Utsire, hvor dog helst 

 blot de der fastboende Folk holdt til, og Rorær. Endel holdt samtidig 

 til langs Karmøens Vestside og ved Fæoen; men da det blev til saa 

 lidet, valgte ogsaa de fleste af disse liorær til Station i Slutningen af 

 Maaneden. — I den første Halvdel al Marts forlod Sildefiskerne med Silden 

 Rovær; endel af hine lagde sig da i Osnesyarlen og langs Fastlandet ved 

 Sletten, andre strøg nordover til Risken og omkringliggende Steder, medens 

 atter andre lagde Sildegreierne tilside og kastede sig over Torsken. I 

 den sidste Halvdel af Marts reduceredes stadig Garn sildefiskernes Tal, 

 saa det efter Paasken saagodtsom kun var endel Notlag, som — med 

 tarveligt Udbytte desværre — endnu kavede med Silden. 



Torskefiskerne var naturligvis mere stabile af sig. Ogsaa for dem 

 var RoDcer et Hovedtilholdssted lige fra Fiskets Begyndelse, indtil Paaske- 

 helgen var over; dernæst havde særlig Akrehacn og Salvøen med de 

 nærmest omkring og mellem samme Steder værende Havne samt Fæoen 

 og Urter samlet de fleste Folk. Paa Utsire var der heller ikke for 

 Torskefiskets Skyld noget nævneværdigt Besøg af Fremmede ivinter; 

 ligeledes var det næsten udelukkende Hjemmefolk, der drev det lille 

 Torskefiske, som iaar fandt Sted udenfor Tana'iger og paa Sletten. — Endel 

 Garnfiskere, navnlig Østlændinger, sluttede mismodige i Midten af Maits 

 og "gav sig paa Hjemveien; — hertil bidrog rimeligvis ogsaa den da 

 anstundende Høitid i nogen Grad. Men forøvrigt var der ikke syndeilig 

 Tendens til Varieren med Hensyn til Stationer, omend den lange Uveirstid 

 tilsidst næsten syntes at ville umuliggjøre Udkommet i disse Trakter; 

 det efter Omstændighederne rige Sildefiske i .sidste Halvdel af Februar 

 holdt i betydelig Grad Haabet om Torskefiske ogsaa oppe. — Da det 



