— 132 - 



umiddelbart efter Paasken viste sig-, at Skreien var paa Udsig, brød 

 daglig- flere og flere op; de fleste reiste direkte hjem, nogle stoppede 

 underveis lidt ved Ilislcen, hvor der endnu i de første Dage af April var 

 ganske god Fangst at gjøre, og kun faa Fremmede, hvis Antal Dag for 

 Dag indskrænkedes, hjalp Hjemmefolket med at plukke op af den Fisk, 

 som ikke rigtig havde forladt Kysten endnu, — det var væsentlig udenom 

 Urter og Karmoem søndre Del, dette Efterfiske foregik. 



Folks TUsfromning fra de forskjellige Kanter af Landet, deres For- 

 deling i Opsynsdistriktet, deres Forberedelser til og Udbytte af Fisket 

 m. m. vil erftires gjennem de her som Tabel I vedheftede Opgaver, der 

 i væsentlig Grad er hyggede paa deres egne Meddelelser til Ops3niet; 

 Opgaverne maa dog for det endelige Resultats Vedkommende paa Gi-und 

 af de mange særlig i Begyndelsen sig fremstillende Vanskeligheder kun 

 betragtes som nogenlunde omtrentlige. 



Af denne Tabel, hvormed Hensigten i væsentlig Grad er at vise 

 Udrustningen til dette Torskefiske fra de forskjellige Kystdistrikter, vil 

 fremgaa, at Nordlændingerne, hvad selve Fangstredskaberne angaar, er 

 langt bedre forberedte paa at møde alle Eventualiteter, end Tilfældet endnu 

 er med den overveiende Del af Fiskerne paa vor Vest- og Sydkyst; disse 

 sidste har nemlig som oftest ikke mere, end hvad de har staaende i Sjøen 

 — saavel af Torske- som Sildefangstredskaber, af hvilke sidste Nord- 

 lændingerne intet har havt med. Af Liner bruger Nordlændingerne 

 2 Sæt, som afloser hinanden i Sjøen; med bare 1 Sæt kan man, saalænge 

 Dagene endnu er korte, mangengang ikke faa Redskaberne ud igjen inden 

 Aftenen, især om man efter Trækningen først skulde maatte tillands for 

 at ægne — og olte endmere, naar man har været uheldig nok til at 

 kollidere med andre Redskaber. — Fremdeles er det endnu saa ofte Til- 

 fældet, at «Søringerne» har en hel Favns Distance («Opsæt»), ja vel saa 

 det, mellem Forsynene, mens Nordlændingerne har kun 2 Alen omtrent; 

 træffer man først rigtig paa Skreien, kan man faa den paa næsten hver 

 Krog, — paa bare Linen faar man den ikke, tilføier gjerne disse erfarne 

 Folk. Filialen i Haugesund af «Selskabet for de norske Fiskeriers Fremme» 

 havde opstillet nogle Præmier, hvormed de bedste Redskaber paaskjon- 

 nedes, forsaavidt de tilhørte Fiskere fra eller omkring Haugesund. 



Mens der af Nordlændingerne i Begyndelsen af Fisket i Regelen 

 sattes «1 Stamp Liner» (400 å 500 Angler) for hver Linemand og paa 

 Slutningen, da Dagene var betydelig længere, omkring 3 000 — ja optil 

 4000 å 5000 — «Liner» fra en Baad med 4 Mand; (den almindelige Besæt- 

 ning), og hver Garnbaad (hvorpaa i Regelen 5 å 6 Mand) under alminde- 

 lige Omstændigheder vilde have benyttet 30 å 60 Garn, brugte «Sør- 

 ingerne» gjerne 300 å 500 «Liner» pr. Maud og 4 å 35 Garn pr. Lag 

 paa 4 å 5 Mand. 



Reiseomliostningerne ligesom Udgifter idetheletaget var naturligvis 

 forskjellige. For Nordlændingerne, som jo havde længst Vei, varierede 



