- 150 - 



Et niuligst tro Billede af de for Fiskeri skikkede Felter saavel 

 nærmere ved som længere fra Kysten er selvfølgelig en Sag af aller- 

 lioieste Betydning. Med Heiipegen paa den overordentlige Rolle, som 

 Fiskerinæringen spiller for os, kan jeg kun paa det varmeste anbefale 

 imodekommet det blandt alle Interesserede nu saa levende Ønske om den 

 saavel for vore talrige - under saa mangen ubeskrivelig Meie og Famlen 

 arbeidende — Fiskere som for vor Sjømandsstand forøvrigt fyldigst mulige 

 V^eiledning i enhver Henseende; specielt for de førstnævntes Vedkommende 

 maa bedes erindret, at Betingelserne for et Karts Haandteren endnu som 

 oftest desvæiTe er saare mangelfulde, — derfra skriver sig Ønsket om 

 omstændeligst mulige Beskrivelser i mere almenforstaaelig Form. 



De ivinter paa Foranstaltning af «Selskabet for de norske Fiskeriers 

 Fremme» rundtom paa Fiskeværene udstillede Kystkarter studeredes med 

 Interesse og gjorde utvivlsom sin store Nytte. 



e. Kommunikationerne vedkommende. 



Mellem Ihtugesund og Rorær underholdtes ivinter omtrent daglig 

 Postgang, og Personalet ved Postaabneriet paa sidstnævnte Sted for- 

 sterkedes ifølge speciel Ansøgning til Poststyrelsen. Slig Forogelse bør 

 uden videre finde Sted herefter for dette interessante Vær, hvor der 

 aarlig færdes saa svære Menneskemasser, og hvor Posten visselig har 

 med meget betydelige Værdier at bestille. 



Endvidere var de) i Ktalevaay paa Kannoen etableret en Feltpost- 

 anstalt i omkring en Maaneds Tid; en lignende Foranstaltning bør for- 

 mentlig aarlig iverksættes idetmindste for Maanederne Februar og Marts. 



Den regelmæssige Postforbindelse mellem UaugesuucL Fæoen og 

 Utsire burde i Fisketiden ogsaa Urfer nyde godt af. 



I den travleste Fisketid iaar gjorde et mindre Dampskib fra Hauge- 

 sund daglige Ture paa de to mest traflkerede Vær, Rooær og Hisken. 

 Det forekommer mig, at et saadant Fartøi maatte gavne saavel sig selv 

 som Fiskeriet ved, om muligt, at udvide sin Ente til Fæoen, Kannoen, 

 Urter og Utsire ogsaa. Det vigtige Agnspørgsmaal bl. a. taler herfor, — 

 det turde være usikkert, at den ovenfor nævnte «K^^alø» aarlig var til 

 Disposition; men selv for 2 slige Baade vilde kanske systematiske Ruter 

 lønne sig. 



Det er forstaaeligt, at ds langveisfarende Fiskere, Nordlændingerne 

 især naturligvis^ længes efter en Lettelse i de med deres lange Reiser for et 

 yderst hasardiøst Foretagendes Skgld forbundne Omkostninger; skulde ikke 

 et eller andet af vore mange driftige Dampskibsselskaher finde det regnings- 

 svarende at udføre Ectrature før og efter Fisket efter paa en eller anden 



