— 187 — 



Min Virksomlied har bestaaet i at afholde Mødei-, at iiKxltage Folk 

 i Samtaler, der er ønsket i Anledning af Bedriften, at iagttage Fiskeriets 

 Crang- og Tilvirkningsmaader, samt leilighedsvis at soge Samtaler med 

 Fiskere og Tilvirkere. 



Lofotfisket i 181)4 var et noksaa mærkeligt Aar. Et Linefiske, som 

 var saa rigt, som sjeldent, i Vestlofoten, som var meget godt i de midti-e 

 Vær og meget slet i de østlige, paa Garn usselt de fleste Stedei' og 

 temmelig maadeligt selv for de Vær, som havde et svært Linefiske. 

 Medens mange liavde med de rigeste Lodder man kjendei-. var det et 

 3^derst slet Fiske for endnn flere. Man føres altid til den Tanke, at 

 Fiskerne ikke burde bare være Line- eller Grarn- eller Snøreflskere som 

 nu, men burde bruge det Redskab, som passer for Forholdene og giver 

 bedst Fangst. Den Fordring, som nu sættes til en Linebaad, at den skal 

 have alle en nordlansk Ottrings Egenskaber, gjor, at hidtil har endnu 

 ikke Sneseilsbaaden kunnet vinde Lidgang til dette Brug. Men en Frem- 

 tidsudsigt, mener jeg, der er for, at overalt, hvor Trængselen afBørenskab 

 ikke er for stor, kan tjenlige Sneseilsbaade komme til at muliggjøre et 

 Fiske, drevet med Garn eller Line eller Snøre, eftersom Forholdene gjør 

 det ene eller det andet Brug mest regningssvarende. 



Dnder Torskefiskeriet med Garn indsniger sig mere og mere en 

 hoist beklagelig Uskik, nemlig ikke at drage hver Dag, man kan vinde 

 dermed, men at lade Garnene staa over uden Nødvendighed, for at fiske 

 med miiulst muligt Arbeide. Dette sker mest, naar Fisket er mindre, 

 og om Lørdagene, da man, ved at undlade at drage, vindei- Søndagen 

 som delvis Fiskedag. 



At denne Skik, anvendt i Ugens Løb, minker Fangsten, er der 

 ingen Tvivl om, da det. at man faar Lænken op, tager Fisken af og be- 

 nytter Leiligheden til at flytte den eller forandre noget ved dens Stilling 

 eller Sætning, i Regelen vil forøge Fangsten. Ligeledes optager de 

 Garnlænker, der staar i Sjøen dognvis betydelige Strækninger, især af 

 Østlofotens knappe Fiskehav til Fortrængsel for Line- og Snørefolk. 

 Dette er dog maaske en liden Skade mod den store, der foraarsages vor 

 Klipfisks Gjennemsnitskvalitet. Garnfisket vil ikke nogensinde kunne 

 skaffe en saa smuk og frisk Vare, som Line-, Snøre- og Synkenotfisk, 

 selv om Garnene drages saa ofte, som det gaar an, men naar som nu de 

 ofte staar over en .Iler to Nætter uden Nødvendighed, bliver Kvaliteten 

 end yderligere forringet. Tilvirkerne har dels ikke fuld Forstaaelse af, 

 hvad Rolle en gjennemsnitlig god Kvalitet spiller i Retning af at forøge 

 det jævne Forbrug af vor Vare i Udlandet, dels hindres de ved den ofte 

 hensigtsløse Konkurrance fra at sætte den mindre gode Raafisk fra over- 

 staaede Garn i en tilstrækkelig lav Pris. Og naar Prisforskjellen 

 mellem natstaaen og to eller tre Nætters Fiske er omtrentlig ingen, vil 

 (-arnfiskerne ikke i Prisforskjellen finde nogen Spore til daglig Trækning. 

 saasnart Veiret tillader det. Naar en Del Garnbaade ikke drager en 



