Fra 
fiskeriinspektøren for Romsdals og Trøndelagens amter. 
Beretning 
om hans virksomhed i aaret 1903. 
Fyrbelysningen og fiskerierne. 
Efterat der i de sidste aar er blevet opført adskillige fyrlygter og 
større fyre 1 fiskeridistrikterne, skulde man have ventet, at kravene paa 
at faa flere vilde aftaget. Inden mit distrikt er dette slet ikke tilfældet. 
I aarets løb og navnlig paa mine reiser ude 1 skjærgaarden er der sta- 
digen bleven rettet forespørgsler til mig om at faa høre min mening dels 
om ændringer ved de ældre fyre, dels om anbringelse af nye hist og 
her i seilløbene. Mere end nogensinde tidligere har jeg i 1903 været 
optaget af saavel korrespondence og fiskerimøder som af reiser og seilads 
for udredning af spørgsmaal vedkommende fyrbelysning for fiskerierne. 
De mange nye krav om fyre er en noget nær nødvendig følge af 
den udvikling, som vore fiskerier har faaet i de sidste 4 å 5 aar, i alle 
fald inden mit distrikt. Og jeg tager neppe feil, naa jeg mener, at for- 
holdene arter sig paa samme maade paa en større del af den øvrige 
kyst, om end ikke i saa udpræget grad som her. 
Det forekommer mig, at forholdene i de fleste mere fremskredne 
fiskeridistrikter i denne henseende maa føre til, at spørgsmaalet om for- 
slag og bevilgning til opførelse af fyrlamper og fyre væsentlig for fiske- 
riernes skyld bør ordnes noget anderledes end hidtil. Der kan vistnok 
uden synderlig ulempe eller ekstraarbeide fra noget administrationskontor 
bringes større planmæssighed og ligeligere fordeling i anbringelsen af 
nye fyrlygter. Saavidt jeg kan forstaa er tilfældige omstændigheder ofte 
en bestemmende grund til at der fremkommer forslag og opnaaes bevilg- 
ning. Fra en eller anden driftig og tænksom fisker kommer et forslag, 
og idet han henviser til hvor langt andre kyststrøg er naaet frem i bedre 
