En vanskelighed stikker ogsaa deri, at der endnu ikke findes draft over 
vedkommende farvand; herpaa var fiskerne vistnok ikke opmerksomme. 
Det vigtigste fyrbelysnings-spørgsmaal, som forelaa til behandling i 
1903, gjaldt Smølens vestside, hvorom jeg, tilfølge fiskeristyrelsens skri- 
velse af 16de mai, skulde indhente erklæringer fra den ikke loka linter- 
esserede befolkning samt afgive min udtalelse i sagens anledning, Efter 
bekjendtgjørelse og speciel budsendelse til forskjellige dele af Smølen og 
de tilgrænsende kyststrøg, holdtes fiskerimøde 1 Kristiansund søndagen 
Iste november. Inden mødet blev holdt, havde jeg beseilet Vestsmølen 
og specielt undersøgt de seilled, som fiskerne fornemmelig ønskede fyr- 
belyst; jeg havde kjendtmand og erfarent mandskab fra redningsskøiten 
med mig, og disse havde allerede tidligere — 1 oktober — beseilet 
samme farvand i samme øiemed. Om resultatet af forhandlingerne og af 
forskjellige deputeredes erklæringer paa mødet har jeg 1 sin tid afgivet 
rapport; den gik i korthed ud paa, at valget af plads for fyrlamper og 
af de seilløb, som burde fyrbelyses, ikke kom til at stemme overens med 
de oprindelige forslagsstilleres og det indsendte andragende, hvorimod 
man, i uvished om hvad der specielt burde anbefales som det hensigts- 
mæssigste valg, anbefalede at overlade den endelige bestemmelse i fyr- 
direktørens hænder. Dette var ogsaa efter min mening den nemmeste 
udvei eller letteste løsning af tvisten. OQgsaa her viste det sig, hvor 
vanskeligt de bedst lokalkjendte baadfolk har for at mdrømme berett;- 
gelsen af de krav, som sjømandskyndige, tilreisende fartøisfolk stiller med 
hensyn til fyrbelysning i fremmede farvande. At nogle af de indseilings- 
løb, som var fereslaaet fyrbelyst, dels var for smale og vanskelige at be- 
seile, dels endog brød sammen 1 svært hav — altsaa førte til undergang 
for skude og folk — var ikke for alle baadfolkene nogen afgjørende 
hindring mod at lede indseilingsbelysningen den vei; thi der indvendtes, 
at naar havet var saa voldsomt, var der ingen baade paa sjøen. Man 
glemte de fremmede, større farkoster, som skulde hjælpes ind til havn 
ved fyrbelysningen. Det er ikke formeget sagt om vanskelighederne ved 
de i forslag bragte fyrbelysninger af nogle seilløb, at alle fartøisfolk 
med nogen erfaring, og specielt mandskaberne fra de to redningsskøiter, 
som har siu tjeneste 1 tilstødende farvand, var enige om, at disse for- 
slag var utilraadelige, fordi seiladsen efter dem vilde blive altfor resika- 
bel, eller føre til den visse undergang, selv om veiret ikke var saa slemt. 
For min del personlig er jeg overbevist om, at dette resonnement er det 
eneste forsvarlige; thi den seilled som gjennem fyrbelysning anvises til be- 
følgelse, maa være farendes ogsaa under uveir og svær sjø, det vil sige, 
under de omstændigheder, hvori man har særlig brug for at finde en 
farbar vei ind til en havn. 
Som ganske karakteristisk for, hvorledes de mere sagkyndige af- 
