ap 
flyndren, især til Hamburg, samt ueren til indlandet, for tiden nærmest 
til Bergen. 
Spørgsmaalet om isning af fisk er udtømmende behandlet i foran- 
nævnte brochure, saa nogen nærmere omtale af disse ting her findes 
overflødig. 
Havfisket, vore fiskebanker m. v. Allerede i min aarsbe- 
retning for 1899 har jeg omtalt fiskebankerne udenfor Nordland og 
Tromsø amts kyster, derunder indbefattet de nu saa nævneværdige fiske- 
pladse Svensgrunden og Malangsgrunden. 
Af anførte beretning fremgik det, at fiskebankerne udenfor Nord- 
lands kyst ligger denne noksaa nær, naar undtages Helgeland, hvor af- 
standen til den saakaldte Storeg kan være optil ca. 40 mil. 
Denne eg fortsætter langs landet nordover saaledes, at den ret i 
vest af Røst ikke er mere end 15 å 16 mil fra land. Længere nord 
bliver afstanden stadig mindre og mindre, saa den paa strækningen fra 
Røst til nordligste ende af Malangsgrunden kan variere i en afstand fra 
8 til 1 mil. 
Det var altsaa paa denne eg at det saakaldte havfiske skal drives 
for Nordland og Tromsø amts vedkommende. 
Men saa har man for Helgeland og Saltens fogderiers vedkommende 
en ,mindre eg* eller sandbakke helt ind til Vestfjordbunden. Denne eg 
følger kysten i en afstand af ca. 1 å 2 mil, og her kan drives fiskeri 
omtrent det hele aar. 
Det ser saaledes ud til, at naturforholdene selv bestemmer grænsen 
for, hvor langt man her kan komme tilhavs med fiskeriet; thi udenfor 
Storeggen har man Braadybet, hvor intet fiskeri kan drives. Forholdene 
her stiller sig altsaa ikke saaledes som ved Søndmøre eller ved de 
engelske og skotske kyster, hvor man næsten uafbrudt kan følge fiske- 
bund paa milevis ret ud fra land, medens vort nordlige havfiske er hen- 
vist til Storeggen, langs denne som yderste grænse. Det bør dog be- 
merkes, at der foregaar ikke wubetydeligt kystfiske paa grundfladerue 
saavel mellem Storeggen og Indreeggen som indenfor denne. 
Om vinteren kan imidlertid intet rationelt havfiske drives her nord 
paa grund af det haarde veirligt. Men saa har vi til gjengjeld i denne 
tid det periodiske skreifiske, der foregaar i maanederne januar—april og 
ofte derudover med aabne baade og forholdsvis mindre kostbare red- 
skaber. I den senere tid har man jo ogsaa til dette fiske begyndt at 
anvende dæksbaade og dampskibe. 
Det er altsaa efter at skreifisket er saa at sige tilendebragt, at 
det egentlige havfiske skal tage sin begyndelse. Først da tillader aars- 
tiden dette. Men tiltrods for, at denne nordlige landsdel allerede har 
en liden flaade af fiskedampskibe, er endnu ingen rationel drift paa 
