2 FR 
Lofotfiskernes selvhjælpskasse. 
(Ved opsynschef Johan UC. V. Fleischer). 
Idet jeg henviser til, hvad jeg ifjor skrev om ønskeligheden af at 
faa valgt nye tillidsmænd, kan jeg herved meddele, at jeg i december 
1903 udsendte et cirkulære herom til lensmændene i de herreder, hvor 
der fandtes mindst 3 medlemmer, og hvorfra der i 1903 havde deltaget 
i Lofoten mindst 10 baade (statuternes S 7), ialt 18 herreder. I hen- 
hold hertil blev tillidsmænd og suppleanter valgt i 8 herreder; 4 lens- 
mænd svarede, at der ikke blev leilighed til at faa valget holdt, da ingen 
mødte, og fra 6 kom der intet svar. 
Med kun 8 tillidsmænd vilde jeg ikke gjøre noget forsøg paa for- 
andring af statuterne, men bestemte mig til udover høsten at forfatte nye 
medlemslister og saa udsende cirkulæret paany til alle valgberettigede 
herreder undtagen de 8, som allerede har valgt. Derved haaber jeg til 
vinteren at kunne have nyvalgte tillidsmænd fra ialfald en majoritet af 
herrederne; dette valgresultat viser noksom umuligheden af den nugjældende 
valgordning. 
TIaar har interessen for kassen vist en stærk og glædelig stigning, 
idet indtægten af medlemsbidrag er kr. 264.45, hvilket er mere end tre 
gange saa meget som ifjor; for dette resultat bør forresten ogsaa flere 
af opsynsbetjentene have ros, idet de har vist iver efter at faa medlemmer 
indtegnet. 
Forøvrigt er der ogsaa indtruffet et tilfælde af nedslaaende art. 
som jeg ikke vil undlade at nævne, da det viser en høist besynderlig 
opfatning hos vedkommende af, hvad jeg — tiltrods for statuterne — 
skulde kunne gjøre med kassens penge: En mand, som i mange aar 
har været medlem af kassen, var bleven noget sygelig og skrev et par 
breve til mig, om han kunde faa lidt understøttelse. Saadan understøttelse 
kan nu ifølge statuternes $ 6 gives, ifald sygdommen er indtruffen paa 
reisen til eller fra fisket eller under bedriften i Lofoten; imidlertid saa 
jeg dog først efter i medlemsfortegnelsen, om han fremdeles stod der. 
Men det gjorde han ikke, og i det sidste brev erkjendte han ligefrem, 
at han ikke havde betalt for 1903, men mente alligevel at være beret- 
tiget til hjælp, fordi han havde været medlem. Jeg svarede ham da 
selvfølgelig, at jeg intet kunde betale til folk, der ikke er medlem, men 
ragdede ham til at betale for 1904 for at kunne staa som medlem i 
1905 og da have udsigt til at faa. 
Herpaa faar jeg da et brev, hvori han siger bl. a.: — — — —= 
