nemlig vand under 10 %, saltholdighed, vand mellem 10 og 20 9%0, 
vand mellem 20 og 30 % og vand over 30 %; saltholdighed. 
Ligeledes er isopyknen eller egenvegtslinjen for vand af sp. vegt in 
situ (vandets vegt i gr. pr. ccm.) af 1.021 optrukken. 
Det vil af denne fremstilling klart sees, at store forandringer har 
fundet sted. 
Betragter vi snittene for Sandnesfjord, vil det sees, at det salte 
vand (over 30 9%0)i slutten af april laa nede helt under 20 meters dyb. 
Allerede i midten af april var dette salte vand trængt ind i fjorden i 
saadan mængde, at det havde fyldt fjorden helt op til 8 m. dyb. Den 
3die mai var det trængt helt op til 5 m. dyb. 
Samtidig med at dette foregik, var det ferskere vand af saltholdig- 
heder mellem 20 og 30 %, fortrængt og svundet ind til et tyndt lag af 
mellem 2 og 3 meters tykkelse, medens det aller øverste, tynde, ferske lag 
under 20 90 (elve og blandingsvandet), der stadig fornyedes fra Lagelven, 
havde holdt sig omtrent uforandret. 
Den 22de mai havde atter det salte lag over 30 9 trukket sig 
tilbage og sunket ned til 10—15 meters dyb, medens de ferskere lag 
mellem 20 og 30 %0 atter havde tiltaget tilsvarende i mægtighed. 
En betragtning af den stigen og synken, som egenvegtslinjen for 
1.021 har foretaget i det samme tidsrum, viser, at denne er foregaaet 
parallelt med de ovennævnte forandringer. Jeg har valgt denne egenvegt 
af 1.021, fordi hr. Dannevig og jeg under vore eksperimenter i Flødevigen 
fandt, at alle torskeeg og larver flød som en hinde paa vand af denne 
egenvegt. (Kfr. Bil. I pag. 28). 
Det har sin interesse at konstatere, at denne egenvegtslinje altid, 
som det vil sees af snittene, gaar etsteds i det vandlag, der ligger mellem 
20 og 30 "/90, og som netop har undergaaet saa store vekslinger i mægtig- 
hed, eller med andre ord har været fortrængt fra fjorden. Det er altsaa 
fortrinsvis dette lag, der er yngelførende. 
Sammenligner vi nu Sandnesfjord med de vedføiede snit af Søndeled- 
fjorden, saa vil det straks sees, at ogsaa her har ganske analoge veks- 
linger fundet sted. Det kan imidlertid ogsaa let sees, at vekslingerne 
her har foregaaet langsommere, idet forandringerne til de forskjellige 
tidspunkter ikke er paa langt nær saa fremskredne i Søndeledfjord som 
i Sandnesfjord (naar man undtager den 3die observationsrække, da det 
salte og tunge vands mægtighed begge steder laa i nærheden af høide- 
punktet), hvad der forøvrig allerede ved en sammenligning af de to fjordes 
topografi vil paatrænge sig som nærliggende. 
Bare den omstændighed, at Sandnesfjorden er kort, ret og aaben, 
medens Søndeledfjorden er dobbelt saa lang, kroget og lukket af en 
skjærgaard, vil allerede antyde, at den ovennævnte forskjel i vandeirkula- 
tionen er tilstede. 
