Benn 
masse, og at man saaledes ved udsætning af kunstig udklælk- 
kede unger maa regne med dette faktum. 
Enhver garanti for, at den udsatte yngel kan komme den bestemte 
mindre lokalitet tilgode, er udelukket. Hvor hovedmassen af de udsatte 
unger og de paa naturlig vis udklækkede unger endelig vil komme til at 
slaa sig ned paa bunden, vil afhænge af styrken og hovedretningen af 
kysthavets strømme i de forskjellige aar. 
At søge at forøge yngelens tæthed i vandmassen paa et enkelt 
sted, er saaledes forgjæves, og der foreligger i det indsamlede materiale 
stof nok til klart at belyse dette. Det har liden betydning for mængden 
af den yngel, der endelig om sommeren og høsten er at finde paa bun- 
den i strandregionen, enten yngelen har forekommet tæt eller spredt i 
vandmassen. Dette fremgaar klart af de resultater, som erholdtes ved 
undersøgelserne med vad efter yngelen om sommeren og høsten. 
I Sandnesfjord, hvor den drivende yngel altid er meget spredt fore- 
kommende, har der saaledes stadig vist sig at være vel saa meget tor- 
sskeyngel at faa i hvert vadtræk i strandregionen som i Søndeledfjorden, 
hvor den drivende yngel har forekommet meget talrig. Det er saaledes 
øiensynlig af lige stor betydning for mængden af den yngel, som endelig 
kommer i strandregionen i en fjord, at fjorden har en stadig og hurtig 
cirkulation af vandmasser, som fører med sig en spredt forekommende 
yngelmængde, som at cirkulationen er langsommere og yngelmængden 
tættere. Det samme forhold illustreres ogsaa derved, at den meget inde- 
lukkede Hellefjord altid har været fattig paa bundyngel, medens den 
mest aabne af alle de undersøgte fjorde, nemlig Stølefjord, altid har 
havt den rigeste bestand af torskeyngel i strandregionen. Se herom ud- 
førligere i kap. IV. 
Som det var at vente, efter hvad jeg her har skildret, saa viste der 
sig I den mængdevise optræden af den pelagiske yngel af torsk og an- 
dre fiskearter en kjendelig forskjel i de to aar 1904 og 1905. 
Desværre er de undersøgelser, som blev foretagne i de to aar, i alle 
stykker ikke helt komparable, for det første fordi undersøgelserne i 1904 
var af mere orienterende art, og desuden fordi den inderste del af Søn- 
deledfjorden, nemlig Sørfjorden, af flere grunde ikke blev planmæssig 
undersøgt den hele tid. 
I 1904 var der, som det vil sees af tab. G 1, bil. II, i slutten af 
april og første halvdel af mai store mængder af torskeunger at faa saa- 
vel i de indre dele af Søndeledfjorden som i Nordfjord, medens saavel 
Sandnesfjord som Skagerrak var relativt fattige paa yngel, d. v. s. ynge- 
len forekom mere spredt i vandmassen. 
Eftersom det led udover vaaren og forsommeren, aftog naturligvis 
yngelen noget i tæthed. Men den var dog selv i midten af mai meget 
