ET VER 
Kap. VI. 
Slutninger. 
Ved de undersøgelser, som jeg 1 de foregaaende kapitler har skildret, 
er efter min mening følgende hovedkjendsgjerninger tilveiebragte: 
le 
Der foregaar saavel i fjordene som paa kysten en stor naturlig gyd- 
ning, og torskens eg og nylig udklækkede unger findes saavel i fjor- 
dene som 1 Skagerak 1 saa stort antal, at der selv paa smaa om- 
raader af farvandene foregaar en langt større produktion af torskeeg 
og yngel, end den samlede produktion kan være ved nogen ud- 
klækningsanstalt. Dette er udførligt skildret i kap. II. 
Resultaterne af de i kap. III skildrede studier over den mængdevise 
forekomst af drivende torskeyngel i fjordene viser, at udsætningen 
af millioner af ,kunstig* yngel ingen forøgelse formaaede at frem- 
kalde. Tvertimod aftog mængden stadig. 
I kap. III er der ogsaa vist, hvorledes denne aftagen staar i den 
nøieste sammenhæng med de forandringer, som foregik i vandmas- 
serne, og at yngelen netop lever fortrinsvis i de vandlag, der er 
mest udsatte for uafladelig at føres ud og ind af fjordene 1 stadig 
veksling. I kap. I er det vist, at disse vekslinger er saa hurtige 
og saa store, at de viser, at de øverste vandlag i fjorden helt ned 
til 20—30 meters dyb i løbet af et kort tidsrum helt fornyes. 
Og at yngelen følger vandlagenes bevægelser, fremgaar saa klart 
af de i kap. IIT skildrede undersøgelser, at jeg kun henviser hertil. 
Særlig er figurerne 5, 6 og 7 illustrerende. 
Nylig udklækkede torskeunger og ligeledes torskeeg er paavist saa 
sent som midt i juli maaned, altsaa 2—3 maaneder senere end ud- 
