106. 
Den ligger i retning SV og NO, har en længde af 21/, og en største 
bredde af 1/» kvartmil. 
Den største paa kartet opførte dybde er 72 m., og da dybden i 
indløbet er langt mindre, vil der ogsaa i denne fjord i de større dybder 
være en forholdsvis stillestaaende vandmasse. 
At Hellefjorden, saaledes som forklaret af de omboende, har været 
forholdsvis fiskerig, er der ingen grund til at betvile, men hvorvidt dette 
atter vil kunne blive tilfældet, er derimod mere tvilsomt, da bunden paa 
store strækninger er bedækket med et tykt lag af sagflis. OQgsaa her 
kan anføres det samme, som tidligere er anført for Søndeledfjordens ved- 
kommende. Hvor der er daarligt vandskifte, forekommer de færreste 
torskunger. 
Idetheletaget anser jeg Hellefjorden som mindre paalidelig som 
forsøgsfjord, men da undersøgelserne nu engang var paabegyndte, var 
det af interesse at se, hvilke følger udsætning af yngel kunde faa her. 
5. Omstændigheder, som kan antages at have influeret 
paa resultatet. 
I førnævnte skrivelse fra mig af 29de april 1902 anførtes, at til- 
fældige omstændigheder kunde indtræde og øve indflydelse paa resultatet. 
Som en saadan kan nævnes den under vinteren 1905 observerede 
udtømning af svovlvandstofholdigt vand fra de dybere lag af de fjorde, 
som ved tærskler af mindre dybde er afspærrede fra det udenforlig- 
gende dyb. 
Fænomenet observeredes paa flere steder mellem Arendal og Kra- 
gerø og paa begge disse steder i udpræget grad. 
Ved Arendal var stanken yderst ubehagelig, sølvtøi erholdt et brunt 
overdrag og husvægge, overstrøgne med blyhvidt, fik store sorte flekker. 
I Hellefjorden ved Kragerø fandt man hundreder af døde og halv- 
døde tisk ved overfladen, da isen gik op. 
Aarsagen til dette mere sjeldne fænomen antages at være sterkt 
vekslende vandstandsforholde, saaledes at en pludselig overgang fra lav- 
vande til høi vandstand har medført en sterkere indstrømning af havvand 
over de barrierer, som for mange fjordes vedkommende strækker sig over 
deres munding. 
Hvis dette vand har været sterkere saltholdigt, eller idetheletaget 
af større specifik vegt end bundvandet, maatte det nødvendigvis synke 
tilbunds, og har derved løftet bundvandet op over barrieren. Dette har 
