— 120 ' — 
Forfatterne hævder altsaa den opfatning, at ødelæggelsen af yngelen 
paa en bestemt strækning af kysten vil have mindre betydning, da ny 
yngel vil indvandre fra andre steder. 
Qgsaa her har jeg efter et mangeaarigt studium af yngelens færd 
fundet mig beføiet til at indtage et afvigende standpunkt. Jeg hævder 
nemlig, at naar yngelen har fundet et for dens velvære passende opholds- 
sted, forbliver den der, ofte i betydelige mængder, indtil den med den 
tiltagende størrelse søger ud mod dybet. Paa andre steder forekommer 
der næsten aldrig torskyngel,. hvilket jo maatte være tilfælde, om den 
altid var paa vandring. 
Ved undersøgelsen er paavist, at i den samme fjord er yngelmængden 
høist forskjellig paa de forskjellige steder. Trækkene mo. 11, 22, 38 og 68 
fiskedes 5 gange i 3 aar med en fangst af ialt 8 torsk. Trækkene mo. 
Ål, 44, 55 og 58 fiskedes paa samme maade med en fangst af I 461 torsk. 
(Se pag. 109). 
5. Taaler yngelen de variationer i vandets temperatur og saltholdighed, 
som kan forekomme ved kysten? 
I stortinget har gjentagne gange været fremsat tvil om dette 
spørgsmaal. 
Jeg har anført, at naar torsken kan leve og forplante sig ved vore 
kyster, maa den ogsaa kunne taale de vekslinger, som jevnlig foregaar i 
naturen, samt at yngelen udklækkes i vand, som direkte pumpes op fra 
en bugt af Skagerak. 
Undersøgelserne viste, at yngelen befandt sig vel i alle temperaturer 
fra 2 til 109 C., og at den ligeledes kunde ligge å 1'/» time i næsten ferskt 
vand, uden at nogen døde. 
Bør undersøgelserne fortsættes? 
I sine forskjellige skrivelser har dr. Hjort antydet ønskeligheden af, 
at begge parter — ved indgivelsen af sin beretning — udtaler sig om, 
hvorvidt undersøgelserne bør fortsættes. 
Paa Arendals fiskeriselskabs og idetheletaget paa alle deres'vegne, 
som holder paa udklækningen, kan svares, at vi for vor del anser en 
fortsættelse for overflødig. 
1) Udhævet af Hjort og Dahl. 
nb GE 
ER 
