— 449 — 
heder det ,krim og hoste”. Navnet ,forkjølelse* bringer folk til at tro, 
at sygdommen har noget med kulden at gjøre, at den kommer af kold 
luft, kold træk, af at man fryser; og ligeledes, at man skal kunne und- 
gaa den sygdom, naar man holder det varmt ombord, klæder sig rigtig 
tykt og varmt og holder det godt og tæt lukket i sit hjem eller i sit 
logi eller fartøi. Derfor lukker ogsaa de fleste saa altfor godt, og de 
skader sig selv dermed. 
» Forkjølelse eller krim og hoste er nemlig en særdeles smitsom 
sygdom, den smitter fra mand til mand. Den er vel sandsynligvis en af 
de mest smitsomme sygdomme. Den frysning, der oftest gaar 1 forveien 
for sygdommen, er selve sygdommens begyndelse, men ikke dens aarsag. 
Sygdommen har intet med kulde og varme at gjøre, man faar den som- 
mer som vinter. Men altid smittes man inde, aldrig ude i frisk lutt. 
Luften ude er nemlig ren, den indeholder ikke smitstof, bakterier, ialfald 
ikke i saadan mængde, at man smittes. Det gjælder for denne sygdom, 
og her under vort klima, ogsaa for alle andre smitsomme sygdomme. 
Det er inde i hus, man faar smitstoffet 1 sig 
Det hænder ikke saa ret sjeldent, at fiskere kommer og fortæller 
med forundring, som fremstillede de en stor gaade, at endda de ikke havde 
andet logi end et aabent sjøhusloft, der vinden blæste ind og ud, og hvor 
de kunde se stjerner paa himlen gjennem taget, saa var der ingen af 
dem, som blev syg eller forkjølet, mens kameraterne, som havde ,ekstra 
fint logi i en stue*, de var syge alle mand. Det er ikke noget at for- 
undre sig over, det er bare naturligt. Karene paa loftet indaandede ren 
luft, karene 1 det fine logi en luft, som var blandet med støv og stank 
og smitstof, og det skal der noget til at staa sig mod. 
Smittestoftet, bakterierne, som fremkalder krim og hoste, er slet 
ikke altid saa uskyldigt. Dels kommer der bare snue og hoste, kanske 
endel øreverk og lidt feber, men meget ofte ogsaa alvorlige lungebetændel- 
ser. Bakterierne sætter sig fast i næsen og i luftveienes slimhud, her 
formerer de sig; slimhuden hovner op og udskiller slim og materie, og 
dette indeholder mængder af bakterier. Naar saa dette slim hostes op 
og snydes ud og slænges udover gulvet, saa kan let alle de, som bebor 
dette rum, bli smittet. Jo mere træt og udslidt og forvaaket eller vaad 
og forfrossen en mand er, desto modtageligere er han sandsynligvis. Og 
jo mere mørkt, fugtigt og overfyldt med folk et rum er — desto større 
er smittefaren og desto længere holder smittestoffet sig ilive. 
Naar denne sygdom herjer mer end almindelig plagsomt blandt 
fiskerne, saa er sammenhængen dermed klar. Og hvad man bør gjøre 
for at undgaa sygdommen er ogsaa klart. 
Det er den daarlige, indestængte luft 1 trange overfyldte rum baade 
ombord og iland, som har den meste skyld. Og ved den uvorne og hen- 
