505 — 
At paapege den øieblikkelige fordel den enkelte eksportør og en 
kjøber ogsaa kan have af et mindre indhold med tilsyneladende stram 
pakning, anser jeg overflødigt, dette kjender de lige saa godt som jeg. 
Derimod hvis man vil se paa landets eksport, og hvad betydning det 
har for vaarsildfisket for tusinder af fiskere, arbeidere, eksportører ete., 
da maa vi til det yderste anstrenge os for at skaffe et marked for større 
partier salt vaarsild. Dette kan ske ved, at konsumenten faar tillid til 
vor eksport; hertil kommer at vaarsilden, som altid vil blive en af de 
tarveligere sildesorter med begrænset handelsværdi, men som alligevel 
maa have samme told- og transportomkostninger som den bedre og kost- 
barere sild, mindre end nogen anden sildesort kan være under- 
legen i sortement og pakning. Engang burde alle hos os faa fuld 
forstaaelse heraf. 
Drivgarnsfisket efter sild har nu i en aarrække gjort stadige frem- 
skridt, men endnu staar vi meget tilbage. I denne bedrift er endnu god 
plads baade for kapitalanbringelse som for tusende fiskere og arbeidere. 
Paa grund af den manglende fedsild har nordsjøsilden delvis 
erstattet denne, den er bleven behandlet og merket som fedsild og har 
ogsaa paa denne maade paa enkelte steder erstattet fedsilden til tilfreds- 
stillende priser. 
Paa de tyske markeder er midlertid dette ikke tilfældet; saadan 
som denne vare nu eksporteres hertil, er den hverken det ene eller det 
andet, og omsætningen bliver derefter. 
Den tyske og hollandske sild trænger sig mere og mere ind 1 de 
gamle fedsilddistrikter. Nordsjøsilden kan ikke følge med og vil heller 
aldrig gjøre det, førend vi gaar over til samme behandling, sortering og 
stram pakning. 
Skal drivgarnsfisket hos os kunne faa nogen stor betydning for 
landet, maa markederne for varen oparbeides :efterhvert. Ved at se paa 
de priser, som disse sildesorter opnaar, og den gode afsætning der er, 
mener jeg. at dersom vi vilde gaa helt over til den samme behandling, 
jalfald for den sild, der sendes til de kontinentale markeder, da bør vor 
sild, saavel hvad kvalitet som priser angaar, fuldt ud kunne ligestilles 
med den tyske og hollandske. 
Jeg tror, tiden er inde nu for saavel drivgarnsfiskerne som ekspor- 
tører at have sin opmerksomhed herpaa. Dette er et stort økonomisk 
spørgsmaal, ja et livsspørgsmaal for den hele bedrift, om drivgarnsfisket 
skal faa den betydning for landet, som det bør og kan have. 
Omsætningen af ,slosild* har i denne sæson ikke været saa til- 
fredsstillende som smie aar. Fisket kom sent, og priserne var meget 
 høie, hertil kom, at den tyske ,islandssild* solgtes betydeligt billigere, 
