— 23 — 



maskinens brug; og i tilfælde, at vinden er for sterk for skudens frem- 

 drift ved maskinen alene, i modvind stik i stævnen eller nogle streger 

 ind, vil en krydsning eller bidevindsseilads med maskinen tilhjælp være 

 en meget hensigtsmæssig manøvre og bringe et udmerket resultat, idet 

 farkosten vil kunne lægges maaske indtil 2 streger nærmere vinden, faa 

 mindre afdrift og krydse op hurtigere end uden maskine, ligesom maskinen 

 i dette tilfælde vikle være uden synderlig nytte uden hjælp af seilkraften. 

 I henhold til disse betragtninger har jeg aldrig anbefalet laaneansog- 

 ninger til havfiskerifondene til anskaffelse af motorer i andre skuder end 

 seilskuder; og under konferencer angaaende motorers anskaffelse har jeg 

 altid bestemt fraraadet at indsætte maskine i farkoster u d e n seilrig. 

 Med hensyn til maskinkr aften har jeg fundet, at der i det hele tåget 

 ikke vindes saa meget endda med en maskine, som skaffer f. eks. 7 miles 

 fart fremfor en med 5 miles fart, og at en maskine til 8 miles fart vilde, 

 under vore fiskeriforhold, vise sig at være for kostbar at bruge og med- 

 føre andre ulemper, som vilde gjøre den mindre formaalstjenlig. Dette 

 være sagt med motorens n u v æ r e n d e effektivitet som udgangspunkt. 

 Det er jo forresten sandsynligt, at nye konstruktioner, eller forbedringer 

 ved de gamle, vil kunne bringe resultater, som kan afsvække eller helt 

 omstøde min paastand. Men indtil videre tror jeg, at den er rigtig og 

 bør befølges. 



Svenske fiskeriforhold. 



I forbindelse med mit besøg af udstillingen maa jeg nævne lidt om 

 forholdene i den tilstødende svenske skjærgaard, saameget mere som 

 denne skjærgaard er hjemstedet for de fiskere, som i sin tid besøgte 

 Storeggen og gav anledning, ved sit eksempel, til at vække søndmørin- 

 gernes sterke interesse for større fiskerfarkoster og udviklingen af bank- 

 fiskeriet. 



Under mit ophold paa Klædesholmen, vestenfor Marstrand, kom 

 jeg i tale med fiskere, som havde drevet fiske fra Aalesund, og som 

 fremdeles bare drev bankfiske med line, aldrig befattede sig med silde- 

 fisket, og bare om sommeren med makrelfisket — paa dorging. Deres 

 fartøier var tildels indkjøbte engelske kuttere, dampbaade, mentes der, 

 passede slet ikke for deres fiskerier, som hovedsagelig var efter lange, 

 torsk, brosme og makrel, i regelen med saltning ombord, paa de fjernt- 

 liggende fangstpladse, under Island, Shetland, paa Nordsjøbankerne og i 

 Skagerak. Dette mindede adskilligt om de amerikanske fiskeriforhold: 

 seilskuder paa fjerne fangstpladse, og fisketure paa flere ugers fart. 

 Fartøier af egte svensk type — noget lig Hvalerbaadens linjer — ud- 

 gjorde dog hovedmassen; de indkjøbte engelske kuttere tiltog i antal aar 



