— 33 — 



skjel, at man paa det første møde udtalte ønsket om tur mellem Bodø 

 og Røst 2 gange ugentlig, medens man nu troede at kunne indskrænke 

 sig til blot én tur ugentlig. Ligesaa fastholdtes ønsket om Vesteraalske 

 godsrutes trafikering af stedet det hele aar. 



Med det offentliges tilladelse foretog jeg 3die juli en reise til fiskeri- 

 udstillingen i Marstrand. Denne reise medtog 25 dage. Beretning om 

 samme fremkommer bagenfor. 



Den 3die september foretog jeg en kort tur til Saltdalen til konfe- 

 rence med baadbyggerne derinde. 



Den Ilte september tiltraadtes en inspektionsreise i anledning af de 

 der for offentlig regning anskaffede ishuse, samt sildefisket. Herunder 

 besøgte jeg Kvarø, Lurø, Sandnæssjøen, Herø, Vega og Brønnø. Jeg kom 

 tilbage fra denne reise den 24de. 



Den Iste oktober tog jeg til Lødingen for paa turen at faa anled- 

 ning til at konferere med hr. direktør Westergaard, der var paa reise 

 nordover. 



Da sildefisket fremdeles foregik paa Helgeland, og det ifølge for- 

 skjellige private meddelelser maatte antages at være ganske betyde- 

 ligt, reiste jeg den Ste november paany til Helgelandsværene. Men 

 det viste sig desværre, at de private efterretninger havde været noget 

 overdrevne, og at der ikke paagik fiske af nogen betydning. 



Den 12te november var jeg atter paa reise og da til Havnvik i 

 Ibbestad, nærmest for at faa rede paa forholdet med motorkutter „Sirius", 

 hvorfor der ikke var betalt assurancepræmie, og som det offentlige lige- 

 overfor forsikringsselskabet maatte sige sig god for. 



Jeg besøgte ogsaa Tromsø og Harstad. Da reisen var iforveien 

 tilstrækkelig bekjendtgjort, havde jeg paa samtlige steder stadig besøg af 

 fiskere og andre i fiskeribedriften interesserede, saa min tid var særdeles 

 optaget. 



Under denne reise blev jeg end mere bestyrket i min opfatning af, 

 at fiskeriinspektøren mest mulig bør færdes blandt den fiskende befolk- 

 ning. Derved kommer begge parter til nærmere og sandere forstaaelse. 

 Thi ved møder og mundtlige konferencer kommer man mere og mere ind 

 paa, hvad der egentlig kræves, og derunder er det langt lettere at med- 

 dele den fornødne veiledning end gjennem skriftlig korrespondence. 



Derfor bør en fiskeriinspektør netop reise mest muligt. Efter min 

 formening vil dette ikke alene give de rette, men ogsaa de største eller 

 fleste impulser for videre arbeide til vøre fiskeriers fremme. 



Paa heromhandlede tur medhavde jeg til forevisning en praktisk og 

 billig bølgedæmper og redningsvest, gjenstande, som i vor fiskeribedrift 

 og for fiskere er af uvurderlig betydning. 



3 



