— 35 — 



agn med sig til Lofoten, er forlængst ophørt, ialfald for de flestes ved- 

 kommende. Nu spiller som ovenfor nævnt fersksilden hovedrollen. 



En bedre ordning af agnforholdene har i længere tid været et al- 

 mindeligt samtaleemne mand og mand imellem blandt fiskerne, og har 

 endog i den senere tid været behandlet paa fiskerimøder. 



Hvad der mest har bragt agnspørgsmaalet til at blive af saa aktuel 

 betydning, er de tildels overdrevne priser, der forlanges og betales for 

 fersk agnsild eller lodde. Det har saaledes ikke været usedvanHg, at der 

 for en kasse paa ca. 75 liter — altsaa en halv tønde — fersk agnsild 

 har været betalt optil 15 kroner og for en lignende kasse lodde optil 

 25 kroner. Dette bliver henholdsvis 30 og 50 kroner maalet. 



Det er derfor ikke at undres over, at fiskerne finder sin næring 

 altfor høit skattelagt paa denne konto. Og at der nu hæver sig røster 

 for at faa istand en bedre ordning, er ikke urimeligt. 



Dette er en sag a f stor rækkevidde ligeoverfor fiskernes omkost- 

 ningsspørgsmaal; thi det har vistnok flere gange vist sig, at det neppe 

 har lønnet sig at fiske, trods at der var fisk tilstede, blot fordi agnet 

 var for dyrt. 



Imidlertid er ferskt agn en nødvendighed og maa anskafies. 



En bedre ordning af dette spørgsmaal er selvfølgelig forbunden med 

 store vanskeligheder, men alle agnforbrugere er dog af den formening, at 

 noget maa kunne gjøres for at faa istand en hensigtsmæssigere ordning. 



Der er f. eks. fra Finmarken foreslaaet dannelse af kooperative 

 foreninger, og at staten burde træde støttende til. En saadan ordning 

 formener jeg dog det vil falde særdeles vanskeligt at faa gjennemført. 



Uden her netop at ville foreslaa nogen anden bestemt ordning, vil 

 jeg dog tillade mig at udtale som min formening, at dannelse af ngn- 

 foreninger inden hvert fiskevær maaske kunde vise sig heldigere. T den- 

 nes hænder maatte altsaa fiskeværets agnforsyning lægges. Denne jign- 

 forenings bestyrelse, der selvfølgelig maatte beståa af blandt fiskerne 

 valgte medlemmer, maatte da oprette kontrakt med et eller flere bestemte, 

 agnførende dampskibe, saaledes at værets fiskere eller iallefald de i for- 

 eningen indtegnede medlemmer forpligtede sig til først og fremst at kjobe 

 af dette eller disse skibe. 



Foreningens formand maa være den, der fører den fornødne korre- 

 spondence med agndampskibene. De dermed forbundne udgifter bliver 

 at udligne paa medlemmerne. 



En saadan ordning vil medføre mere sikkerhed saavel for agnfor- 

 brugere som for agnsælgerne. 



At gaa nærmere ind paa detaljerne ved dette spørgsmaals løsning 

 kan ikke her lade sig gjøre. Jeg vil blot faa lov til at oplyse, at en 

 ordning, som foran antydet, ogsaa har været fremholdt i Nordlands fiskeri- 



