— 285 — 



Til medlemmer af komiteen valgtes: 



Bestyreisesraadets forma nd (opsynschefen), 

 Dommeren ved lofotfiskeriet, samt tillidsmændene 

 for Bodin — Ludvig Seinæs, 



- Hadsel — Kristian Eilertsen Kalsnæs, 



- Flakstad — Kristian Gjertsen Krystad, 



- Melø — Albert Hansen Saura og 



- Vega — Peter Nikolaisen Igerø. 

 Som suppleanter valgtes tillidsmændene 



for Steigen — Svend Svendsen Vaag og 



- Buksnæs — Kristian Olsen Fygle samt 

 kassens medlem Anton Knudsen Sund, Flakstad. 



Denne komite, som valgte opsynschefen til formand, havde møde 

 paa Bålstad den 16de april; den diskuterede forslaget, fattede ingen be- 

 slutning, men anmodede formanden om til et senere møde at fremskaffe 

 statistik og andre oplysninger fra indland og udland, som kunde tjene 

 til veiledning ved det endelige forslags udarbeidelse. 



I begyndelsen af fisket udsendte jeg cirkulære til samtlige opsyns- 

 betjente med anmodning om, at de maatte gjøre, hvad de kunde for 

 kassen, og det er mig herved en glæde at udtale, at alle har været ivrige; 

 betjentene i Sørvaagen, Reine, Sund, Henningsvær, Hopen og Kabelvaag 

 skriver udtrykkelig om stigende tilslutning til og interesse for kassen, 

 omend desværre de fleste endnu maa purres paa og mindes om at betale. 

 Betjentene i Skroven og Svolvær melder derimod ikke bare om liden til- 

 slutning (det kan saa være paa grund af smaat fiske og faa folk), men 

 ogsaa om manglende forstaaelse, uforstand og haanlige afslag. En fisker 

 fra Lyngen f. eks. svarede paa opfordring om at indtegne sig, „at fattig- 

 kassa har saa god tid til at føde kjærring og unger, om han kom væk." 



Ligeoverfor en saadan livsmoral maa ethvert resonnement stanse; 

 det er en af disse folk, som kun vil lægge sig paa ,,samfundet". kræve 

 mest muligt af andre og selv yde mindst rauligt. Som om „samfundet" 

 var andre end os selv og hver enkelt af os! Hvor bliver samfundets 

 kraft, dersom alle vil tåge og ingen give? En saadan moral er lige lor- 

 kastelig baade ligeoverfor en selv. familien, hjembygden og fædrelandet. 

 Hvorledes skal den mand kunne blive selvhjulpen og isandhed fri og 

 uafhængig, som ikke vil hjælpe sig selv? 



Medlemsantallet, som i 1904 kun var 337, var i 1905 993 og er 

 nu til 1906 adskilligt større, uden at jeg dog kan opgive tallet nøie, 

 eftersom medlemslisten endnu ikke er gjort istand ; men man kan slutte 

 sig til endel deraf, at medens indtægten af medlemsbidrag i 1903 v;ir 

 kun kr. 86.50, var den i 1904 kr. 264.45 og i 1905 kr. 589.80, altsua 

 mere end fordoblet. 



