Fapvandets dybdeforhold og bundbeskaffenhed. 



Oversigtskartet, som viser dybdeforholdene ved kurver og forskjel- 

 lige skraveringer, er udarbeidet efter prof. Nansens dybdekart, general- 

 kart A V, og egne lodskud. Østbankens østre del og dybdekurverne 

 mellem Kildin og Fiskerøen er afsat efter et endnii ikke udkoramet 

 dybdekart, som dr. Breitfuss, lederen for den russiske Murmanekspedition, 

 velvilligst har overladt til gjennemsyn. 



Bundforholdene paa Tromsø flaket viste sig idetheletaget gode 

 for linefiskeri og bestod mest af sand og sand og sten. Strømmen var 

 særdeles spag og skiftende. 



Landbanken og dens skraaning ned til dybet langs hele Fin- 

 marken har idetheletaget haard bund med sand eller sand og sten. 

 Strømmen er som regel skiftende og gaar langs lundet ofte meget sterkt. 



Uybrendens bund derimod er omtrent overalt bedækket af blød 

 lere, ligeledes dybet, som ligger mellem Nordkapbanken og Sølebanken. 



N 01" dk ap bank en er ogsaa overdækket med blød lere, men flekkevis 

 paa de lidt grundere steder er ofte bunden haard (sand og sten). Søle- 

 banken er adskildt fra Nordbanken ved en lidt dybere rende. Den har 

 sit navn fra bundsorten, da man her ikke fandt haard bund nogetsteds. 

 Dens skraaninger er heller ikke bratte. 



Nordbanken har en meget brat skraaning mod Dybrenden, be- 

 dækket med sand og sten. Dens grundeste del (125 — 130 favner) har 

 ogsaa haard bund, men er forøvrigt bedækket mest med lere. Strømfor- 

 holdene paa disse banker var særdeles gode, mest øst- og vestgaaende 

 og skiftende. 



Plateauet, som skiller Nordbanken, Østbanken og Skolpenbanken, 

 er paa 130 — 150 favner og sammenhængende østover med den rende, som 

 ogsaa skiller Skolpenbanken, Østbanken og Kystbanken udfor Fisker- 

 halvøen og Murmankysten. Hele dette dyb bestaar væsentligst af blød 

 lere. Kun nær skraaningen og paa selve skraaningen mod dybrenden 

 er bunden af delvis haardere beskaftenlied (haard lere, sand og sten). 



