— 347 — 



Strømforholdene langs bakkekanten fra Sydvestsnaget — Nordflaket 

 var særdeles gunstige for linefiske. Strømmen fulgte oftest bakkekanten 

 og var skiftende, men kunde ogsaa gaa forskjellige andre retninger. 



Storfjorddybet skiller Bjørnøbanken fra Spitzbergbanken, og dens 

 bund bestaar mest af mudder og lere. 



Spitzbergbankens sydvestlige parti er af meget ujevn dybde og 

 bundbeskaffenhed. Bunden er vel hovedsagelig blød lere eller mudder, 

 men flekkevis forekommer sten, lere og fjeldbund. Særlig vestbakken er 

 ujevn og delvis brat. 



Forsøkenes é^ng. 



Den 8de juni ankom ,.Michael Sårs" til Vardø med kutter „Cockatoo", 

 motorkutterne ..Præcis" og „Glinit" paa slæb. De øvrige fartøier ,.Sleipner", 

 „Liv" og „Ulabrand" var allerede ankommen og klare til at paabegynde 

 fiskeforsøgene. Ved „Michael Sars"s ankomst var havnen omtrent over- 

 fyldt af fiskefartøier af alle størrelser og slags. De begyndte imidlertid 

 allerede at seile hjem i de nærmest følgende dage, saaledes at kun halve 

 flaaden var igjen 2den pintsedag. 



Torskefisket fra Vardø havde slaaet storartet til i et tidsrum af ca. 

 14 dage før „Michael Sårs" ankomst indtil den 8de og 9de juni. Særlig 

 blev jevne og store fangster gjort paa Nordbankens afheld mod dyb- 

 renden og langs bankskraaningens fortsættelse østover til Østbanken. 

 Ogsaa paa landbankens afheld var fisket meget godt. 



Da fiskefartøiernes fangster efter vor ankomst dag for dag blev 

 mindre, fremgik det heraf, at fisken tråk sig væk fra havet omkring Vardø, 

 og det var derfor nødvendigt at undersøge, i hvilken retning fisken gik. 

 I denne hensigt blev det da besluttet, at hvert af forsøgsfartøierne skulde 

 gjøre forsøg langs en bestemt kompasstreg fra Vardø med en bestemt 

 afstand mellem hver fiskestation. „Michael Sårs" skulde samtidig gjøre 

 forsøg i en bue udenfor det omraade, som de øvrige fartøier kunde 

 antagés åt overfare. 



Denne plan blev i hovedtrækkene overholdt, og det undersøgte hav- 

 omraade blev havet indenfor Skolpenbanken og Murmankysten. 



Resultatet af samtlige fartøiers første undersøgelser var, at ingen 

 af fartøierne nogetsteds fandt saa god fiskeforekomst, at den kunde sammen- 

 lignes med de fangster, der gjordes af fiskefartøierne tidligere under 

 loddefisket. Idetheletaget blev fangsterne mindre, jo længere afstand fra 

 dybrenden forsøgene foregik, og det viste sig, at den bedste fiskefore- 

 komst endnu forekom paa omtrent de samme lokaliteter, hvor fisken i en 



