— 363 — 



Efter aarets forsøgsresultater kan man ikke med god grund bebreide 

 Finmarkingerne, iallefald ikke nordkystens fiskere, at de har holdt sig 

 tilbage fra at anskaffe større skøiter i de samme aar som Nordland og 

 Tromsø amters fiskere har været saa ivrige efter større dæksfartøier for 

 2 — 3 doryer. Finmarkens fiskere har paa grund af sine hjems afsides 

 beliggenhed ikke saa let for at deltage i alle slags fiskerier langs kysten 

 helt ned til Søndmøre, saaledes som de ovennævnte amters fiskere ofte 

 gjør, naar fiskeriet ude paa deres egne kysters banker ikke giver til- 

 fredsstillende fangster. Derimod er almindeligvis Finmarkens kystbanker 

 nær land og fjordene besøgt af flere sorter fisk om sommeren, hvortil 

 ikke fordres større fartøier. Heller ikke skreifiskeriet om vinteren fordrer 

 store farkoster, ja erfaringerne viser, at store seilfartøier ikke saa godt 

 lader sig bruge under de veirforholde som vinteren byder Finmarken, da 

 nemlig ofte indtrædende snefog, storm og mørke ikke tillader fiskeri 

 langt fra land og ofte heller ikke tillader brug af doryer. En liden 

 dæksbaad, passende stor til at trække linerne fra selve fartøiet, er i 

 denne tid at foretrække derved, at man ikke resikerer at miste folk, 

 doryer og brug i mørke og tykke. Ligeledes er disse smaa seilfartøier 

 letvindtere at manøvrere, naar land og havn skal søges i tykke eller 

 mørke, saaledes maa ofte seiles kun nogle faa baadlængder fra land, før 

 dette opdages eller kjendes, og da er det en fordel at have en baad, 

 som er knap i vendingen. Kyst- og dybdeforholdene, særlig i Østfin- 

 marken, er heldigvis for de fleste steders vedkommende særdeles ren og 

 grei for seillads. 



Smaa seildæksfartøier er saaledes om vinteren heldigere end større 

 fartøier. Om vaaren viser det sig ogsaa under loddefisket, at disse smaa- 

 fartøier er meget godt brugelige, idet de ogsaa giver store mandslotter, 

 som kan sidestilles med de store dæksfartøier, der bruger doryer. 



De større fartøier er selvfølgelig sikrere og bedre sjøfartøier og 

 antagelig at foretrække, naar det bedste fiskeri foregaar paa den anden 

 side af dybrenden paa Nordbanken og Østbankens sammenhængende 

 skraaning, som i de sidste aar har været tilfælde. 



Hjælpekraft i fiskefartøier er dog særlig for Finmarken berettiget 

 baade vinter, vaar og sommer paa grund af fiskeriernes natur og de 

 høist ustadige og eiendommelige veirforholde. Her kommer det an paa 

 om vinteren og vaaren at benytte alle anledninger som gives for fiskeri, 

 thi for de fleste aars vedkommende indfalder der et utal af stormer, 

 hvilket vistnok bidrager meget til de ofte feilslagne fiskerier. 



Fartøier med motor- eller dampkraft kan under mange omstændig- 

 heder, f. eks. vindstille eller tykke, komme ud og gjøre gode fangster, 

 medens seilfartøier ikke kan række ud eller ikke tør vove r.t sætte sine 

 redskaber eller sætte baade ud paa grund af tykken. Ligeledes eller 

 rettere særlig om sommeren er af samme grund hjælpekraft af stor be- 



