— -128 — 



nogen paalidelige slutninger om prisernes vekslinger fra opgaverne i den 

 hollandske statistik. Paa grund af forskjellige forhold vil Holland være 

 ikke ubetydelig gunstigere stillet end Norge. Man maa saaledes sikkert 

 antage, at den samme vare i Holland vil opnaa flere kroner høiere pris 

 end i Norge. Vi vil dog ikke gjøre noget forsøg paa at angive bestemte 

 tal for den pristbrskjel, som altid maa antages at finde sted i de 

 to lande. 



Af stor interesse er det derimod at søge det spørgsmaal løst, om 

 den kvalitet, som tiskes paa de fangstfelter, som Nordmændene har 

 drevet, kan maale sig med den sild, som hollænderen pleier at fiske paa 

 sine felter. 



Medens denne norske Nordsjøsild utvilsomt i kvalitet staar tilbage 

 for den norske fedsild, som vi tror at burde opfatte som endnu yngre 

 aarsklasser af den norske sild (derfor de smaa kjønsorganer og den rig- 

 holdige ister), staar den derimod neppe i nogen henseende tilbage for 

 Shetlandssilden eller idethele for silden i den nordlige del af Nordsjøen 

 i høstmaanederne. 



At paa den anden side silden i den nordlige del af Nordsjøen kan 

 maale sig med silden længer syd fremgaar af opgaverne fra det hollandske 

 sildefiske. Der meldes saaledes ofte om, at „nordfangsten" opnaar høiere 

 priser end „sydfangsten". I opslagstelegram fra fiskeristyrelsen af 10de 

 november 1905 opgives, at nordfanget fuldsild den dag i Holland op- 

 naaede 19 gylden, sydfangsten derimod kun 16.25 gylden. Den 28de 

 november 1905 var priserne for nordfangstens og sydfangstens fuldsild 

 18 og 16 gylden. 



Efter dette tror vi ialfald at kunne gaa ud ifra, at den norske 

 Nordsjøsild ikke i kvalitet vil vise sig at staa tilbage for den sild, hol- 

 lænderne fanger. Forskjellen i pris paa Nordsjøsild i Holland og Norge 

 vil alene afhænge af forholdene paa de to markeder selv. Paa grund 

 af den korte erfaring, man for tiden har til bedømmelse af, hvorledes 

 prisforholdene vil stille sig for Nordsjøsild i Norge, skal vi her alene 

 betragte nærmere to tilfælde, som vi tror maa opfattes som ydergræn- 

 serne for prissvingningerne, nemlig den pris, som blev stillet i sommeren 

 1905, nemlig 20 kroner, og prisen i sommeren 1904, 11 kroner pr. tønde. 

 Vi har udført en beregning over, hvorledes de i 1905 opnaaede fangster 

 vikle stille sig i disse to tilfælde, og vi meddeler et eksempel herfra for 

 et seilfartøis („Frithjof'') og for en dampers vedkommende. 



Gaar man ud fra, at omkostninger til salt, tønder samt ganepenge 

 andrager til kr. 3.50 pr. tønde, vil forholdet mellem et dampskib med 

 samlet fangst 2 300 tønder og „Frithjof" med sidste aars fangst, 1 478 

 tønder; beregnet efter 5 maaneders drift, stille sig saaledes: 



