— 445 — 



En anden gruppe omfatter stationerne 2, 4, 5 og 6. Paa disse 

 stationer, som er beliggende i den sydlige del af Nordsjøen ned til 

 Doggerbank, er sildens gjennemsnitlige størrelse betydelig mindre, fra 

 25 til 26 V2 ctm. Procenttallet for fedsild [d. v. s. „istersild"]^) er her 

 langt mindre end hos foregaaende gruppe, derimod bestaar her mindst 

 50 7o af de undersøgte individer af fuldsild. Paa en enkelt station (6) 

 er her ogsaa 21 % tomsild. 



Den tredie gruppe omfatter stationerne 7, 8 og 9 — — . Silden 

 er her betydelig større, fra 28 til 31 ctm. i gjennemsnit. Den ligner 

 forsaavidt i størrelse mere første gruppe. Fra denne adskiller den sig 

 imidlertid derved, at den for en meget væsentlig del bestaar af tomsild, 

 som ikke forekommer i den første gruppe." 



Dette er, hvad der kan udledes alene ved undersøgelsen af sildens 

 længde, isterholdighed og modenhedsgrad. Ved den mere omstændelige 

 „raceundersøgelse", hvor man fra studiet af menneskeracerne har over- 

 ført raaale- og tælle-metoden, viser dette billede sig end klarere, og i 

 virkeligheden lader sig da paavise, at disse grupper synes at stikke 

 dybere; de synes at være i kropslig henseende forskjelligartede 

 stammer. Jeg skal ikke her trætte med den udtømmende undersøgelses 

 statistiske opgaver; men anser det dog ikke at være af veien at sætte 

 op et par af de fundne kjendsgjerninger for at give en liden forestilhng 

 om, ad hvilken vei resultaterne er udledet. Paa planche C er grafisk 

 fremstillet en sammenstilling mellem „Doggerbanksild" (tabellens stationer 

 4, 5 og 6, side 3)^), „Shetlandsild-' (samme tabels stationer 7, 8 og 9 

 samt st. 10, tæt vest for Vikingbanken [Revet]) og storsild fra Aalesund 

 januar 1905. 



Planche C: 



Vert S = Totalantal af hvirvler. 



Vert H = Første, sluttede haemalbues hvirvelnummer. 



K2 = Antal kjølskjæl (bugskjæl) mellem gatboret og bugfinner- 



nes basis. 



Som af planche C fremgaar, dækker de forskjellige stammers kurver 

 delvis hinanden; stammerne har et ,,fælles variationsgebet". Dette gjør, 

 at man maa undersøge en hel række med egenskaber, før man kan sige 

 nogenlunde bestemt, om silden tilhører denne eller hin stamme. Karak- 

 teristisk for de tre her nævnte stammer er altsaa (sammenlign planchen) 

 opgivne med de hyppigste tal, „frekventserne"' : 



Doggerbank . . . Vert T 56 Vert H 25 Ko 15 



Shetland „ „ 57 „ ,, 25 „ 14 



Storsild „ „ 58 „ „ 26 „ 14 



1) Parentliesen tilføiet hev. 



