Om Østlandssiidefisket 1894 95. 



Indledning. 



Det ringe Udbytte af Fedsildfisket i 1894 var i særlig- Grad Aarsag 

 til de store Forberedelser, som var trufne for at tåge imod Østlands- 

 silden i Vinter. Fiskerne paa Østlandet liavde anstrengt sig til, ja over, 

 det yderste med Anskaffelse af Fangstredskaber, og bare den Masse 

 Tønder og Salt, som med uforrettet Sag kom tilbage fra Nordland og 

 sendtes østover, udgjorde ganske imponerende Ladninger. 



Men det skulde blive et usedvanlig magert Sildeaar her sydpaa 

 ogsaa ! 



At det. som man syntes, vårede vel længe, før Fisket begyndte, 

 fik endda gaa an; for Sydvestkulingen netop ved Oktober Maaneds Ud- 

 gang begyndte, havde jo Nordenvinden — med Aflandsstrøm — og en 

 for Aarstiden usedvanlig Kulde holdt Silden ude, mente man. 



Det gik rigtignok trægt, efterat man havde fornummet Sildens An- 

 komst; bl. a. lagde ikke alle tilstrækkelig Vægt paa, at der istedetfor 

 med 3 — som ellers noksaa almindeligt — straks maatte gaaes ivei med 

 mindst 5 Favne lange Bøietouge for Kaggesættene. Men saagodtsom 

 daglig i November saaes Hval og Fugl udenfor, og da kunde det jo ikke 

 slaa feil, — der maatte blive godt Fiske. 



Imidlertid gik den ene Dag og Uge efter den anden uden nogen 

 egentlig Forandring til det bedre, — hvordan hænger dog dette sannnen ? 



Jo, Forklaringer manglede det ikke paa: Rogn og Melke var lidet 

 udviklede endda, omend Silden kunde være rigtig baade stor og fyldig ; 

 Sildeaaten forekom kun yderst sparsomt, — tidligere om Aarene havde 

 man jo kunnet se hele Sjøen hvid deraf; der var formeget Dragsug, som 

 skræmte Silden; Morilden var saa sterk, og Silden kunde da umulig være 

 saa dum ikke at fly de synlige Snarer; der var formeget ferskt Vand i 

 Sjøen — 0. s. v.; man fik slaa sig tiltaals saalænge, — Friserne for det 

 lille, man fik, gjorde det muligt at se Tiden an! 



