_ 4 — 



Men Sildetyngden var og- blev trods alt udenfor. Kun nbetydeligt 

 kom ad de dybeste Render ind og- nodedes, da det maaske blev vanskeligt 

 at finde tilbage igjen, op paa ginndei^e Vand, saa Fisket i væsentlig Grad 

 fik Karakteren af Drivfiske — til Sorg for de mange Fiskere, som først 

 kunde faa fat i Silden, naar den var kommet helt opunder Land. Der 

 maatte vedblivende usedvanlig langt Beietoug til for (larnene; trods en 

 mindste saadan Længde af 12—15 Favne, var det efter Julen ofte blot 

 ved Undertelnen, at Silden var fanget. 



Feltet østenom ChrisUaniafjorden viser sig stadig at være det tu- 

 leste at komme klar af igjen for Østlandssilden, efterat den først er 

 kommet ind der; ogsaa ivinter var Fisket stabilest her, om man tør bruge 

 et saadant Udtryk Vestenfor Christianiafjorden havde dennegang Bolærn 

 størst Tiltrækningskraft for Silden, som antoges at være kommet ind 

 østenom Færder og ved Fulelmh havde delt sig, saa en Straale fortsatte 

 op HuiMen, mens en anden fortsatte langs Bolcerns Østside og videre 

 dels tog over til Misingerne og dels ret nordover mod Bastø. I Mun- 

 dingerne af Mef jorden og Sandefjorden fiskede man i en 14 Dages Tid, 

 omkring Midten af November, lidt; men overalt ellers var Sildens Vi- 

 sitter under Land saare flygtige, — man maatte længer udpaa for at faa 

 fat i den. 



I Tillid til, at Østlandssildeflsket endnu maa blive at fortsætte i en 

 Aariække, udtalte enkelte Ønsket om, at Videnskaben snart maatte paa- 

 pege Midler til at finde ud af, hvor der tor ventes Fiske, idet dette jo 

 maa være betinget af de Fødeemner, som de forskjellige Strømsætninger, 

 Temperaturer og Saltgehalter hidfører. 



Andre paastod, at dette Fiske var Begyndelsen til Enden paa denne 

 Østlandssildeperiode. 



Men de fleste sagde med sig selv: Mennesket spaar, men Gud raar! 



Under hele Fishet var der meget Sei langs Kysten] endel af den 

 fangedes — dels ved Sildegarnene og dels i Laasene, dog ikke paa 

 langt nær, hvad der kunde været optaget, om man havde lagt sig or- 

 dentlig efter den ; exempelvis skal her nævnes, at der af en Laas i Nær- 

 heden af Sponviken optoges et Parti paa flere Tusen, som solgtes til 

 svenske Opkjøbere for Kr. 3,50 pr. Snes. Hverken Sommer eller Vinter 

 er. der Mangel paa stor, prægtig Sei i Østlandssildedistriktet. — Af andre 

 Fiskesorter — Kolje og Torsk f. Ex. — fiskedes der ogsaa til sine Tider 

 endel vestenom Christianiafjorden, hvor Silden gav mest E,o dertil. 



Efter det ege]itlige Sildefiskes Ophør — i Januar — fornammes 

 Smaasilden, som sedvanligt, et Stykke udover Foraaret. Man fik frem- 



