— 42 — 



Ved Beti-agtiiiiig- af Piskets usto Gang i Vinter kan det ikke for- 

 nndie, at Udbyttet for de enkelte Fiskere blev liøist forskjelligt; der var 

 de Baade, som fiskede for opiniod 4 000 Kroner, — forøvrigt fik de 

 heldigste Garnlag som Regel 500 å 2 000 Kroner til Fordeling, mens 

 Daglønnen for en stor Del andre blev meget tarvelig - og for enkelte 

 af de fjernestboende endog saa snau, at de maatte pantsætte Redskaber 

 for at naa hjem igjen. For Notfolkene var det vel gjennemgaaende noget 

 bedre ; men det var saavel for disses som for Garnmændenes vedkommende 

 Tilfældet, at de Fremmede maatte nøie sig med den mindste Fortjeneste. 



Ifølge det foran anførte blev Middelpriserne for de opfiskede 60 000 

 Maal Garn- og 30 000 Maal Notsild henholdsvis Kr. 10,285 og Kr. 3,482 

 pr. Maal mod Kr. 4,44 og Kr. 2,26 for de respektive 200 000 og 40 000 

 Maal Vinteren iforveien. 



I de 30 000 Maal Notsild ivinter er indbefattet de henved 500 

 Hektoliter Brisling, som omkring — og især efter — Julen fangedes 

 langs FredriTxSstadleras Østside, som betaltes med Kr. 1,50- Kr. 3,oo pr. 

 20-Liter, og som for Størsteparten afleveredes i Moss og Christiania. 

 Af den øvrige iSild exporteredes det meste til Sverige, Tysldand og 

 England, tildels videre ogsaa; atter endel sendtes nordover til Agn, og 

 de tilslut opnaaede Priser maa betegnes som idetheletaget ganske til- 

 fredsstillende. 



Deltagelsen i Fisket. 



Omkring Midten af Oktober begyndte man at tåge østover fra 

 Vestlandet, og flere Dage, før Maaneden var omme, var deres Tal be- 

 tydelig øget, som allerede for længst laa fuldt klare til at modiage Silden. 

 Paa etpar Baadlag med Nordlændinger nær hørte ingen hjemme længer 

 borte end omkiing Nordfjord, Nordre Bergenhus Amt. 



Flerheden af de fremmede Fiskere stopper i Regelen op i Trakten 

 mellem Kragerø og Langesund, ved Fredrilisværn, i Sandefjorden, Mef jorden 

 og Tønshergf jorden samt ved Hvaler, Akerøen, BølUngshavn og SJcjærhollen ; 

 navnlig ansees Fredriksværn ved sin fortrinlige Beliggenhed og stadige 

 Kommunikation med Udenverdenen som bekvem Station for at oppebie 

 Fiskenyt. 



Da desværre den ene Dag gik efter den anden, uden at der blev 

 noget paalideligt Fiske af, var Folk hele Tiden i temmelig usikker Be- 

 vægelse, — den ene Flok Fremmede reiste øst- og den anden vestover, 

 mens af Hjemmefiskerne flere midlertidig lagde rent op til sine Tider; 

 lignende var Tilfælde paa Tilvirkningsetablissementer iland. 



