— 49 - 



Ivinter som tidligere klagedes der over Mislig-lieder paa Sætterierne 

 om Natten, og-, da det desværre engang- er saa, at de paa et Sted hjemme- 

 hørende og fremmede Fiskere synes mindre om hverandre, gav gjeine 

 det ene Parti det andet Skylden. 



Til fnldstændig at afværge saadanne Misligheder, saalænge der 

 ingensomhelst Indskrænkning gjælder for Ophold og Arbeide paa Sætte- 

 rierne, er ikke menneskelig Magt nok, — man faar haabe, den Leveregel 

 vil trænge fnldstændig igjennem, at man skal ville andre det ligesaa godt 

 som sig selv. 



Paa Foranledning drøftedes overalt Spørgsmaalet om eventuel An- 

 vendelse af den samme Regel for Nattetraflk under dette Fiske som 

 under Vaarsildeflsket. Tilslutningen til denne Regel kan betegnes som 

 proportional med Fisket paa de forskjellige Steder og den med disses 

 mindre eller større Udsathed forbundne Risiko, — den er saaledes mindst 

 i den vestre Ende af Distriktet, hvor mindst Fiske foregaar, men tiltager 

 østover, saa den for Smaaleuenes vedkommende tør ansees som ret 

 almindelig. Forøvrigt er Forholdet det, at Vestlændingerne, som i snart 

 50 Aar har havt Vaarsildfiskeloven til Rettesnor, enstemmig fiistholder 

 dennes Hensigtsmæssighed, mens en Flerhed af Østlændingerne ligesom 

 vil sé et unødigt Baand i den her tilsigtede Forholdsregel. 



Fiskets høist usikre Gang ivinter gjorde ogsaa Folk betænkelige, 

 under slige Omstændigheder maatte man kunne benytte en hvilkensomhelst 

 Anledning til Fangst, og Resultatet blev da, at det vil være det heldigste, 

 at vedkommende Myndigheder under hvert enkelt Fiske træffer de Por- 

 føininger, hvortil der maatte vise sig Føie. 



Med Hensyn til saadanne Lokaliteter, hvor Garn kan antages at 

 hindre Sildens Indsig, har man exempelvis udtalt sig derhen, at i Løb 

 og Kiler paa ikke over 500 Meters Bredde, maatte saadanne Redskaber 

 ikke sættes tvers. 



Flere af de Kiler, i Smaalenene især, hvor Sildestængning helst 

 pleier foregaa, er saa lange, smale og grunde, at det tør være befoiet 

 at søge nogen Dispensation fra Hovedbestemmelsen om en største Afstand 

 af 300 Meter fra Midtpunktet af Notvæggen til inderste Punkt af Vaagen 

 eller Fjorden, hvor Vanddybden er 2 Meter ved almindeligt Lavvande, 

 forsaavidt længere Tid end 48 Timer trænges til Fangstens Bergning. 

 De hinanden modstridende Hensyn— bl a. Concurrencen paa Markedei-ne 

 paa den ene og Frygten for Dyrplageri og urimelig Forti'ængsel af andre 

 Redskaber paa den anden Side — tiltrængei' imidlertid en mere indgaaende 

 Drøftelse, før noget bestemt Forslag endnu tør fremsættes. 



II. Opsynet. 



Organisationen var ivinter den samme som Aaret iforveien — 2 

 Opsynsbetjente for Hvaler og 4 for Jarlsberg og Larvik Amt, forøvrigt 

 6 faste Korrespondenter. 



4 



