- 53 — 



af gamle Fiskere som den vigtigste Dag for Vaarsildfiske. Denne Dag 

 foi-egik der da ivinter rigt Aatefiske etpar Mil vestenom Oddeherget 

 (Bremaugerøen), omtrent alle Baade flk saa meget, de bare kunde bære, 



— én Baad exempelvis 30 Maal paa blot 2V2 Garn; uheldigvis tiltog 

 Vind og Sjø saaledes under Arbeidet, at mange maatte kappe Redskaber 

 fra sig, og én Baad sank, — dennes Mandskab reddedes dog. Og den 

 23de Februar gjordes udmærket Fangst paa Natsæt \e>itenom Kløvningen, 

 udenfor Vaagsvaag; hermed var det foreløbig saa temmelig forbi i dette 

 Distrikt ogsaa, 



Saa flk man etpar Dage i Midten af Marts et lidet Fiske veåKinn, 

 og i Slutningen af samme Maaned optoges endel Sild i selve Nordfjord, 

 langs Sildegahets Sydside og ved Staflandets Nordside. I Nordfjord, hvor 

 Fisket fortsattes til et St3^kke udi April, kom Silden nok rent overraskende 

 paa Folk; Hval og Fugl havde man rigtignok seet meget af foran Fjord- 

 gabet etpar Uger iforveien, men den gamle Mand, som først kom tilstede, 

 idet Silden den 22de Mans seg ind udenfor Gaarden Almennmg (Daviken), 

 hentede ganske rolig en almindelig Kastenot for «Smaaflsk», - først i 

 allersidste Øieblik blev det klart, at det var Sild, man havde for sig, og 

 saa gjo]'des et Stæng, som kom inderlig vel med for vedkommende Stakler. 



— Forøvrigt blev det ynkelig Smaat for Nøterne der nord ogsaa. 



Ifølge velvillig Meddelelse fra Amtmanden i Romsdal fiskedes der Søndmør. 

 den 16de F'ebruar lidt Sild paa Havet - omtrent 1 Mil fra Land — 

 udenom Rui/dø, Nerlandsøen, Shorpø og Sandø; ogsaa i Slutningen af 

 Februar fiskedes der lidt paa de samme Steder, men den hele Yaarsild- 

 fangst for Søndmør skulde ikke have oversteget oOO Maal. 



Det var saaledes ikke rart bevendt med Vaarsildflsket iaar heller. 



Gamle Fiskere vilde vide, at Silden i saa kolde Vintre — Fiske- 

 baadene kunde i Januar og langt udi Februar paa Afstand sé ud som 

 bare Ismasser — ifølge Forfædrenes Beretninger og egne Erfaringer 

 aldrig havde mei' end tangeret de yderste Odder, og ikke trivedes i de 

 høiere Vandlag. 



At der var Sildemasser udenfor, men at de holdt sig paa utilgjænge- 

 lige Dybder, forsikrede Udseendet af de Torskefangstredskaber, som var 

 dybest satte — paa 100 Favne og derover — ^ om ; i Slutningen af Februar 

 og i Marts var nemlig disse somoftest fuldstændig indhyllede i Sildegaadt, 

 og det lille Gran Fisk, som fangedes, havde samtidig Maven fuld baade 

 af Sild og af Rogn og Melke af Sild. Ved Røvær f. Ex. gjorde bestandig 

 de rigest Fangst, som havde sine Bundsæt paa de største Dybder, og 



