— 113 — 



ende) Forhold visselig kunde været stængt; saa først ophører det vilde 

 Jag, og Resultatet er kanliænde, at en Baad har faaet et Par Maal, et 

 Par Baade 1 eller 72 Maal hver, alle de andre Garnbaade saagodtsom 

 intet og Nøterne altsaa intetsomhelst. Det Spørgsmaal har derfor i de 

 sidste Aar mer og mer trængt sig ind paa alle vedkommende: Hvordan 

 bør de forskjellige Brug under saadanne Omstændigheder kanske heller 

 optræde, foråt dog noget kunde blive fanget? Der har været af holdt 

 Møder for at søge opkonstrueret muligens hensigtsmæssige Grænser — 

 50 Favne af Land f. Ex. — mellem de Strækninger, som kanske burde 

 være de forskjellige Brug forbeholdte (jfr. Lovens § 15 e), men hidtil 

 uden andet positivt Resultat end det enstemmige Ønske om, at alle Silde- 

 fiskere hurtigst muligt maa faa Baadmerker. 



Under Henpegen paa 2det og 4de Passus i Lovens § 18 maa her 

 fremholdes, at Billighed dog taler for, at vedkommende Notlag gives 

 Eneret ogsaa over det større Omi-aade en vis Stund — f Ex. tilaftens, 

 ora der er kastet om Formiddagen, eller til næste Middag, om der er 

 kastet om Eftermiddagen ; ellers kunde det jo simpelthen vise sig komplet 

 umuligt at faa trukket Noten saapas langt ind som nødvendigt, foråt den 

 fornødne Arbeidsfred skulde være sikret. 



Endelig skal her nævnes, at der er ytret Ønske om ved Lov at faa 

 paabudt, at stængt Sommersild — ialfald i Juli og August — maatte 

 staa mindst 48 å 72 Timer i Noten, medmindre Naturhindringer derfor 

 stillede sig iveien, - saa man kunde være sikker paa, at Silden derved 

 var befriet for den mer eller mindre farlige Aate, og hvorved Silden 

 skulde blive finere og bedre, end om den efter tidligere Optagning øie- 

 blikkelig underkastedes hollandsk eller skotsk Behandling. 



