Fra 

 Fiskeri-Iiispektoreii i Romsdals & 

 Troudhjeinske Amter. 



Om min Virksomlied i 1895 har jeg heivcd den Ære at afgive 

 lølgende Beretning i medfør af Instruxens § 8. 



Silden og Tørfisken. 



Blandt de Ting, som jeg under min Virksomhed i Aarets Løb iiar 

 ofieten specielUpmærksomhed, kan nævne.s til Sildens Tihirkning til Handels- 

 vare, og enkelte Tørfiskesorters Tilvirkning inden Distriktet. Herom skal 

 jeg tillade mig at give en kortfattet Beretning. 



Etter det slette Fedsildflskeri i 1894 stod Priseine paa alle Sorter 

 saltet Sild ualmindeligt høit fra Begyndelsen af Aaret 1895 og ligetil 

 Fedsildfisket tog et raskt Opsving paa en større Del af Kysten. De høie 

 Priser gjennem flere Uger af det begyndende Fedsildflske gav Anledning 

 til mange Misbriig og megen Skjødesløshed hos Sildesalterne. Den raske 

 Atsætning og det store Behov i Udlandet for ny Fedsild fristede mange 

 Saltere til at begaa Misligheder, som laa paa Grænsen, tildels indenfor det 

 kriminelle. Det gjaldt for disse at præstere (ikke producere) en Tønde 

 Fedsild, og det skede i altfor mange Tilfælde paa den Maade, at de uden 

 synderligt Hensyn til Sildens Godhed, Sortement og friske Tilstand, 

 pakkede Tønden saa løst som muligt. gav Tønden et høit Mærke og fik 

 den over paa en Exportørs Haand. Da nu dette Aars Fedsild med Hensyn 

 til naturlig Kvalitet stod heller under end over det gjennemsnitlige, kom 

 Vai-en paa Udlandets Markeder snart i et vis Vanrygte. Den gode eller 

 godt behandlede Vare kom til at lide under den Mistillid, som opstod 

 overfor Fedsilden, og kun et forholdsvis kort Tidsrum kunde de norske 

 Exportører faa Anledning til at udnytte Markedets gode Konjunkturer. 

 Allerede meget tidlig henledede Norges Fiskeriagent i Tyskland, Herr 

 Westergaard, Exportørernes Opmærksomhed paa det voxende Parti af slet 

 behandlede Varer og advarede mod at fortsætte med Afskibningen deraf. 

 Hans kraftige Advarsler blev ikke modtagne med nogen synderlig Til- 

 fredshed, idet de Vedkt>mmende, som havde en god Samvittighed, fandt 

 Advarslerne høist generende for deres Foi-retuing, medens de andre, som 



