— 223 — 



ringer fra flere Forretningsmænd om, at «Reformen» var blevet gjennem- 

 ført saa at sige oveialt og i en ganske m;erkelig kort Tid afskaffet den 

 «blanke > Garnsild — et Gode, hvis Betydning for Handelen ikke vil 

 være begrænset til dette Distrikt og en enkelt Sæson, men utvilsomt 

 række videre i Udstrækning og Tid. 



Forøvrigt gav nævnte Opsals Anledning til en liden Avispolemik 

 mod mig, idet der fra et enkelt Hold, hvor det væsentlige Formaal var 

 blevet misforstaaet, fremkom den Paastand, at den rette og ene rigtige 

 Behandling af ikke alene Garnsild, men ogsaa af al anden Fedsild bestod 

 i at gane den og forøvrigt tilvirke den efter hollandsk eller skotsk Methode. 

 Paa et senere Tidspunkt fremkom dernæst en længere Beskrivelse af nævnte 

 «rigtige» Behandling, som i alle Fald udkrævede en stor Omhyggelighed 

 og Omstændelighed samt deraf flydende ikke ringe Tillæg i Arbeidsomkost- 

 ningei-, men hvis Betydning for Sildehandelen neppe kan foranledige, at 

 noget P'oi-søg med at folge denne Anvisning vil blive gjort i detpi-akliske 

 Liv. Imidlertid vil jeg benytte Anledningen til at omhandle denne 

 Side af Sildesaltningssagen lidt nærmere, saa meget hellere som jeg baade 

 ihøst omhandlede Sagen i Foredrag paa Fiskerimøder og ellers i Samtaler 

 med Saltere, og tillige før har fremholdt mine Meninger derom, men for- 

 nemmelig fordi man ofte i Pressen og den otfentlige Diskussion fremstiller 

 den norske Sildesaltningsmaade som lidet anbefalelsesværdig, ja endog 

 ligetil skadelig for vor Handel i Sild, hvilket jeg ser har foranlediget og 

 lettelig ogsaa herefter kan foranledige beklagelige Misforstaaelser ogsaa 

 inden Forretningsverdenen. 



Den almindelige norske Methode for Sildesaltning, hvad Fedsilden 

 angaar, adskiller sig fra den skotske og hollandske i det allervæsentligst e 

 deri, at de norske Saltere kun «kværker» Silden, ved at udtage et Stykke 

 af Struben, saa Blodet faar rinde ud, men ikke udtage noget aflndvoldene. 

 Flolægningen i Tonden er ogsaa forskjellig ; de norske lægger Silden tiad 

 eller paa skråa, de skotske og hollandske stiller Silden med Bugen op 

 (undertiden ogsaa med Rykken op o: en hleu, som franske Saltere kakler 

 det); Følgen er, at naar Kunderne i Udlandet præsenteres den færdige 

 Spegcsild, har den norske Sild den naturlige trinde Form, men de to 

 andre Sorter er omtrent firkantede. Om Saltmængden, Forlagningen og 

 andre Detailler skal jeg her ikke bemærke andet, end at Forskjellen heri 

 mellem de respektive Methoder, naar de udferes med Omhu, ikke spiller 

 nogen Rolle og forøvrigt her kommer at bero paa Aarstiden og andre 

 Foiholde. 



Den uomtvistelige Følge af de forskjellige Methoder af Ganing, 

 Kværking og specielle Flolægning af Silden, er den, at de respektive 

 tilvirkede, færdige Spegesild vil faa sin særegne Smag og sit særegne 

 Udseende, indbyrdes forskjellig: den norske vil faa en frisk, eiendom- 

 melig forfriskende og apetit-vækkende Saltsmag, medens den skotske og 

 hollandske Sild vil have en mere fyldig, moden og snarere appetit-stillende 



