— 229 - 



en Række smaa Markeder langs Jernbanelinjerne tra Trondhjem, har langt 

 fra været betydelig nok til at erstatte Nedgangen i Prisen paa Raania- 

 terialet til de nævnte to Varesorter. Da Stillingen endnu ikke er blevet 

 værre, end at Tabet for Fiskeriet formodentlig med Letlied kan erstattes 

 gjennem en omhyggeligere Tilvirkning af rotskjærbehandlet Sei og deraf 

 følgende høiere Priser for denne Vare, liar jeg troet at burde henlede 

 Opmærksomheden paa Sagen. 



Om Havfiskerifondet. 



For en almindelig Fisker er Anskaffelsen af en ny Baad en i økonomisk 

 Henseende stor Aifære, og Anskaffelse af en større Skøite, Kutter eller andet 

 Bankfiskefartøi kan en Fisker i Regelen kun tænke paa, naar han kan 

 faa en betragtelig stor Pengehjælp hos andre. Det sædvanlige er, at saadan 

 Pengehjælp søges hos den Kjøbmand, hvormed Fiskeren staar i Handels- 

 forbindelse, og en ligesaa almindelig som naturlig Betingelse, hvorpaa 

 Kjøbmanden yder et større Laan, er den, at Fiskeren skal levere Fangst- 

 udbyttet til ham. Det Afhængighedsforhold, hvori Fiskeren derved kommer 

 til Kjøbmanden, kan være mere eller mindre føleligt, men neppe nogen- 

 sinde andet end en vis ITfrihed for Fiskeren til at kunne sælge sin Fisk til 

 den Høistbydende eller vælge, hvor paa Kysten han vil drive Fiskeri. 

 Og jo større Pengehjælp Fiskeren faar af sin Kjøbmand, jo mindre virkelig 

 Hjælp opnaar han i Grunden for sig selv personlig, saafremt ikke Kjøb- 

 manden er desto bedre situeret eller har desto mindre Interesse eller 

 personlig Befatning med Fiske varehandelen, Thi har Kjøbmanden udredet 

 omtrent det hele Beløb (paa de sædvanlige Betingelser) til Anskaffelse 

 af en Kutter eller lignende kostbart Fiskefartøi, saa er han og ikke 

 Fiskeren den virkelige Eier og Reder, men Resikoen ved Fartøiets Fiskeri- 

 bedrift overføres paa Fiskeren, som altsaa foruden de stipulerede Renter 

 overtager Resikoen og de Ulemper, som stadig er forbunden med Afhæn- 

 gighed af sin «faste Kjøbmand». Det vikle jo ikke være forretnings- 

 mæssigt at laane ud og staa i Forskud til Fiskeren med betydelige Beløb 

 uden at sikre sig de Fordele, som deraf kan opnaaes. At Fiskeren som 

 nominel Eier af Fartøiet desuagtet kan nyde Fordele af Forholdet, er jo 

 .selvfølgeligt. Men i Virkeligheden er han ikke saa heldig situeret i sin 

 nye Egenskab af nominel Reder og stor Laantager som i sin gamle 

 Stilling som Fisker og Fører af Kjøbmandens Fartøi paa dennes egen 

 Resiko. Det samme gjælder Laan til Anskaffelse af Smaaskøiter og 

 Dæksbaade samt større Baade, hvis Kostende ligger over den almindelige 

 Fiskers økonomiske Evne. 



18 



