-- 235 — 



i Bo Præstegjæld. Skulde imidlertid Dampskibets Rute ikke blive for lang, 

 kunde flere Steder i Nordland neppe medtages. Der er mange Steder 

 ligefra Bø til Rorvig, som nok kunde levere temmelig stadig mindre 

 Partier fersk Fisk, og som ogsaa har noget mere af Isforsyninger, men 

 at tåge denne Kyststrækning med i en Rute, der ogsaa har Finmarken, 

 vilde rimeligvis umuliggjore en god Fremkomst af Varen. Lax vikle de 

 førnævnte ydre Fiskepladse fra Bo til Senjen neppe yde noget af. Den 

 indre Led i Salten — Helgeland vilde derimod kunde skatte noget, men 

 dog meget lidet, eftersom Thams & Co. der har sine Opkjøbsstationer, 

 uden at man kunde faa dette Firmas Varer med i Førselen, livoitil der 

 formentlig ikke er Udsigt. 



Friserne paa Kveite og de andre Fiskesorter, udenom Laxen, er 

 ogsaa om Sommeren saa lave i England, at Exporten vel vanskelig vilde 

 give synderlig Nettofortj eneste, saa Opkjoberne vilde blive lunkne. 



Anderledes vilde det formentlig stille sig i Høstsæsonen fra medio 

 September til Januar. Da er Friserne heit oppe i England. Folk hos 

 os er, som det vil sees af mine ovenfor anførte Opgaver fra Brønnø, til- 

 dels bleven opmærksom paa den før lidet udnyttede Rigdom af Kveite, 

 som findes paa de passende store Dyb ved vøre Kysters Indskjæringer 

 til Fjordene og andre Steder, og man kan gjøre sikker Regning paa en 

 betydelig Forøgelse af den fiskede Mængde Kveite i de nærmest følgende 

 Aar. Det vil ogsaa nødvendiggjøre en Udvidelse af Markedet, thi om 

 det indenlandske Marked nu synes at tilfredsstille, kunde en Udvidelse af 

 Fiskeriet maaske blive adskillig raskere end Stigningen af vore sydligere 

 Byers Forbrugsevne. 



Jeg mener derfor, at Forsoget paa at etablere en Englandsrute for 

 fersk Fisk for mit Distrikts Vedkommende helst bør foregaa i nævnte 

 Høst- og Vintermaaneder, at den bør gaa fra Tromsø (eller muligens fra 

 en Havn nordenfor, hvis et godt Kveitefiske kan blive etableret der ud 

 mod Lappehavet eller i Karlsø) langs Senjen og Nordland og tilhavs fra 

 Rorvig (eller fra Aalesund?), idet man nærmere maatte beregne, hvor 

 mange Steder man kunde optage, uden at Ruten blev for lang for Fiskens 

 Vedligeholdelse og gode Fremkomst til Markedet. 



Jeg agter i 1896 at lægge Kraft paa at formåa endel Folk ud mod 

 Havet paa Strækningen Vesteraalen — Malangen at skaffe sig Is, saa en 

 mulig Englandsrute i Laxesæsonen fra Finmarken kan finde Støtte i den 

 Kveite, der fiskes om Sommeren i disse Egne, og til at formåa Folk i 

 Helgeland og Salten til at efterligne Bronnøs Exempel for Høstfiskets 

 Vedkommende, samt søge at formåa Handelsmænd og andre paa dertil 

 passende Steder langs Kysten at oprette Islagere. Om dette Ar- 

 beide tidligere har baaret ringe Frugter, synes der dog nu at kunne 

 haabes paa et Opsving i de nærmeste Aar. Jeg anser imidlertid For- 

 holdene i 1896 forlidet fremskredne til, at den foreslaaede Englandsrute 

 kan faa regningssvarende Last i Laxesæsonen 1896. 



