— 247 - 



Foretagendet vist sig lønnende saavel for Eiere som Fiskere, og man 

 kan nu let faa Fiskei"e nok ombord i slige Dampskibe. 



Nettoudbyttet af Fangsten deles ligeligt mellem Rederne og Fiskerne. 

 Fiskerne holder selv Linebrug og Garn for paa enkelte Tider af Aaret 

 at kunne tåge det nødvendige Agn, dette gjør de fra April til Aarets 

 Udgang, og saalænge de gjør dette, slipper de at betale Andel i Maskinistens 

 og Fyrbødeiens Gager, ligesom de selv faar hele Udbyttet af, livad der 

 indvindes ved Salg af overflødig fanget Agn. Som en "Regel labes lidet 

 Linebrug, og Udgifterne ved at holde de nødvendige Garn for Agntagning 

 er ikke store, 



Mandskabet ombord i 5 af disse Dampskibe (o5 Mand) fortjente 

 hver i Aarets Lob £ 103, 10 sh. 



Et Danipskib, det sidst byggede, begyndte Fiskeriet 17de Februar 

 og havde til Aarets Udgang en Bruttofangst af £ 2169, hvoraf Rederiet 

 udbetaltes 12 Va pCt. Udbytte, £ 200 blev sat tilside som Forringelse af 

 Værdi, £ 824, 11 sh. udbetaltes Mandskabet — 7 Mand — foruden £ 

 8 til hver Mand for solgt Agn, altsaa tilsammen £ 125, 16 sh. pr. Mand. 

 £ Vr> overførtes til næste Aars Drift.» 



Det ser saaledes ud, som Linefiske med Dampskib viser sig meget 

 lønnende saavel for Reder som Fisker over i Skotland, omenskjønt Fiske- 

 dampskibene.selv bringer Fangsten frem til de engelske Markeder, hvilket 

 jo maa forringe Fangstdagene betydeligt. Som før nævnt drives Fangsten 

 langt ude i Nordsøen ja helt henimod den norske Kyst, og det kunde 

 derfor være et Spørgsmaal, om man ikke i det sydlige og vestlige Norge, 

 hvor man jo har Dampskibsforbindelse med England flere Gange ugentlig, 

 mere end hidtil burde lægge sig efter at drive Fiske paa samme 

 Maade. Fangsten maatte da — nedlagt i Is — enten bringes til England 

 med de rutegaaende Baade, eller — som Tilfældet nu er fra Island ~ 

 føre Fisken i egne dertil passende Fiskedampskibe. 



De Liner, der benyttes af Skotterne, ere baade sværere og af bedre 

 Kvalitet end de Liner, der almindeligvis benyttes ialfald i Finmarken, og 

 dette er vistnok regningssvarende, daLinetabet derved bliver betydelig mindre. 



I de Par sidste Aar har der været Tale om at sende ferk Fisk i 

 Is fra Finmarken og Nordland til de engelske Markeder, og vor Fiskeri- 

 agent i Hull har ivrig arbeidet for at faa en Dampskibsforbindelse 

 istand mellem det nordlige Norge og England med dette Formaal 

 for Øie. Et Rederi i London, Mr. Henrith, havde ogsaa lovet at sætte 

 nogle af sine Dampskibe i Fart paa Finmarken, hvis man kunde sikre 

 disse Dampskibe nogenlunde Last. Jeg har fremholdt denne Rute for 

 Forretningsfolk i Finmarken; men man har havt liden Tro paa, at det 

 vilde svare Regning at sende Fisk paa denne Maade, dels paa Grund af 

 at man fandt det tvivlsomt, at Fisken vilde holde sig fersk saa lang Tid, 

 som det behøvedes for at faa den frem til Markedet og dels af den Grund, 



