— 104 — 



usædvanlig stor. Og dernæst kom det betydelige Storsildfiske i Hesten 

 L896 og udover Vinteren. Under dette Storsildfiske, som strakte sig 

 langs hele Kysten fra Nordmøre til og forbi Stat, viste det s-ig, saavel i 

 Romsdals som i Sondmores Fogderier, at de mere sjedygtige, dækkede 

 Fiskerbaade og Skoiter vil kunne gjøre en langt betydeligere Fangst, 

 saafremt de blev udrustede med Redskaber for Fangst ude paa det aabne 

 Hav, hvor ellers intet Sildefiskeri af Betydning er blevet drevet tidligere. 

 Det paafølgende Aars Udrustning til Sommerfisket — 1897 — skal have 

 været større end sædvanligt, og efterhaanden som Udbyttet, især af 

 Kveitefisket blev lønnende, kunde Forberedelserne til Storsildfisket med 

 Drivgarn paa Havet foregaa fra hele Romsdals Amt, i største Maalestok 

 fra Sondmøre, hvor Fiskerbefolkningens Interesse for det nye Havfiskeri 

 var mest fremtrædende, og hvor de af det Offentlige understøttede Ud- 

 rustninger tjente som det bedste Mønster. Netop den Omstændighed, at 

 enhver af de tre Fiskere, som havde faaet det af Storthinget bevilgede 

 Bidrag, var blevet Selveiere af sine Fartøier gjennem Laan af Laane- 

 fondet, medfurte, at disse bedre end andre kunde handle selvstændigt og 

 folge sit praktiske Skjøn uafhængigt af noget Rederi og alene stolende 

 paa sin egen Erfaring. Under de Konferencer og den Kontrol, som jeg 

 paa det Offentliges Vegne havde at fore med Udrustningen og Planen 

 for de første Forseg, maatte jeg hyppigt lægge særlig Mærke til, med 

 hvilket udpræget Ansvar og fremtrædende Æresfølelse de tog fat paa det 

 uprovede og resikable Foretagende, idet de stadig var sig bevist, at det 

 her ikke alene gjaldt deres egen private Velfærdssag, men kanske i en 

 fremtrædende Grad tillige sit Distrikts Anseelse og Ære samt den hele 

 Fiskerbefolknings Fremgang gjennem Udnyttelsen af et nyt Havfiskeri. 

 Det var for dem noget meget mere end kun en Forretningssag; dette 

 viste de, blandt andet, ogsaa derved, at de, for at skaffe sig et godt 

 Mandskab ombord, indremmede Besætningen paa enhver af Skøiterne gun- 

 stigere Vilkaar, end nogen af den øvrige Flaade senere var villig til at give. 



Om dette Sildefiskeri paa Havet med Drivgarn paa Kabel, efter en 

 modificeret hollandsk Methode, skal jeg ved en senere Anledning give 

 nærmere Meddelelse. Kun skal jeg her nævne, at Havfiskeriet i 1897 

 tog sin Begyndelse udenfor Romsdals Fogderis Kyst, og at endel Skoiter 

 fra dette Fogderi saavelsom fra den sydlige Del af Nordmøre deltog i 

 Fisket den hele Tid, ogsaa da Fangstfeltet flyttedes nedover til Søndre 

 Søndmøre. Om Udrustningen paa de omhandlede tre Skoiter har jeg tid- 

 ligere afgivet en Beretning. 



En medvirkende Aarsag til, at Deltagelsen i Sildefisket paa Havet 

 kunde foregaa i en usædvanlig stor Maalestok med virkelig sjødygtige, 

 havgaaende dækkede Baade og Skoiter — desuden var der et temmelig 

 stort Antal aabne Baade paa Havet under de mange Godveirsdage i 

 November — hovedsagelig fra Søndmøre, var den Omstændighed, at der 

 ogsaa til Vinterfisket (Torskefisket) efterhaanden er blevet anskaffet en- 



