— 170 — 



fiskerierne, og at det derfor var meget ønskeligt, at der i alle Spørgs- 



niaal om Havne i Fiskeridistrikterne, i alle Fald i mit Distrikt, blev 

 tåget særligt Hensyn til, hvilken gjennemgaaende Forandring der sker 

 med Fiskerflaaden i omhandlede Henseende. Ogsaa hvad disse Anlig- 

 gender angaar har jeg oftere maattet savne nærmere Kjendskab til, hvad 

 der i Aarets Løb kommer frem af Andragender fra Distrikterne og af 

 Forslag eller Udtalelser fra vedkommende Autoriteter. Ligesom i An- 

 liggender vedkommende Fiskefyrene burde ogsaa Anliggender vedkom- 

 mende Havneanlæg og Havneforbedringer for Fiskeriernes Skyld, ventes 

 at blive gjort til Gjenstand for en Drøftelse inden vedkommende Fisker- 

 befolkning sammen med Distriktets Fiskeriinspektør, ikke mindst fordi 

 Fiskerne til Stadighed henvender sig til Inspektøren for at faa Besked 

 om de Sager, som angaar dem og deres Næringsvei, og som de venter, 

 at Inspektøren fremfor enhver anden maa have fuldt Rede paa. I denne 

 Fiskernes Opfatning af en Fiskeriinspektørs Gjøremaal maa jeg erkjende 

 at være ganske enig; at staa udenfor Befatningen med visse Dele af de 

 offentlige Fiskerianliggender kan maaske betragtes som en Lettelse i 

 Fiskeriinspektørens Arbeide, men jeg tror de fleste vilde foretrække 

 Arbeidet for at kunne undgaa det lidet behagelige i at maatte erklære 

 sig uvidende overfor Fiskerbefolkningen angaaende Sager af den største 

 Interesse for alle i Distriktet. 



En Sag, som baade angaar Vinterfiskerierne og visse Dele af Hav- 

 fisket, er Spørgsmaalet om Politiopsyn paa Havet, fornemmelig for Sønd- 

 møre og Dele af Romsdals Fogderi, ligesaa for enkelte Dele, af Nord- 

 møre. Sagen har i Aarets Løb paany tåget Fart, og Forestillinger 

 desangaaende vil allerede være indkommet til det kongelige Departement, 

 ledsaget af mine Udtalelser, hvortil jeg her kan henvise. Naar jeg dog 

 her berører denne Sag, saa er det kun for at bemærke, at ogsaa her ei- 

 det paakrævet at tåge Hensyn til den oftere omhandlede Udvikling af 

 Fiskerflaaden, deres Overgang til større Fartøier og Dampbaade. Hidtil 

 har man i Lovgivningen, og særlig i alt, hvad der angaar Opsyn, 

 vistnok opstillet Forholdene i Lofoten som de for de fleste Fiskerier 

 normale eller almengjældende, hvoretter man helst burde indrette sig for 

 at opnaa noget mønstergyldig!. Dersom Hensynet til Lofot-Forholdene 

 i tidligere Dage var det rigtige og afgjørende, saa er det ikke dette i 

 vore Dage. Uden at ville paastaa, at det traditionelle Fiskeristel i Lo- 

 foten, om føie Tid, vil blive karakteriseret som gammeldags, saa tror jeg 

 dog forvist, at det ikke længere kan betragtes som det for Udvikl ingen 

 ellers i Landet toneangivende, følgeværdige, thi for at kunne være eller 

 blive dette, maatte Udviklingen deroppe forlængst tåget en anden Retning 

 og ikke, i bogstavelig Forstand, manglet Placls, baade paa Havet og paa 

 Land, til at gjøre sig gjældende i alt, hvad der er tidsmæssigt. Lofotfisket 

 maa siges at være et exceptionelt Fiske i de fleste Henseender og at drives 

 af tilreisende Folk, som i Regelen ernærer sig ved anden Haand- 



