— 238 — 



der; saaledes sattes det første større Notstæng i Eidsfjord den 14de August 

 ved Guvaag. 



Under mit Besøg i Eidsfjorden fandt jeg imidlertid ingen synderlig 

 Bedring i Tilvirkningen af Sild. Alt syntes jeg gik efter gammel Skik. 



I den første Tid var Garnsilden tildels meget aatfuld, men blev des- 

 værre i flere Tilfælder under Ganingen ikke tidsmæssig behandlet. Dette 

 i Forbindelse med, at Fiskeren ikke altid behandlede Silden tilstrækkelig 

 omhyggelig! bevirkede, at ikke ubetydelig Kapital derved gik tabt. 



§ 15, Post f, i Sildeloven lyder saaledes : 



«Paa Steder, hvor enten Forholdene i Almindelighed eller særlige 



Omstændigheder maatte gjøre det nødvendigt, skal vedkommende 



Overovrighed være berettiget til for længere Tid eller et enkelt 



Fiske forbyde Udkastning af død Sild paa Havn eller Sildevaag, 



hvor saadant kan antages at være skadeligt for Bedriften » 

 I Eidsfjord, og saavidt jeg ved, heller ikke i nogen anden Sild- 

 fjord i Nordlands og Tromsø Amter blev dette Lovbud praktiseret. 

 Derfor blev der, specielt i Eidsfjord, en stor Masse Sild (Udkast) styrtet 

 i Soen, ja man vil paastaa fra 75 000 til 100 000 Tønder. Dette i For- 

 bindelse med alt andet Sildeaffald samt den Sild, der døde i Nøterne for- 

 aarsagede, at Soen i høi Grad blev forurenset, og som absolut maatte virke 

 skadeligt paa gjenstaaende indestængte Sild, ja antagelig ogsaa hindrede 

 fremtidig Fangst 



Paa disse Forholde bør Opsynet have sin Opmærksomhed henvendt, 

 ligesom der ogsaa bør lægges mere Vægt paa, ved de almindelige Silde- 

 fjorde fra først af at ordne Havneforholdene saaledes, at ikke Sildefangst 

 paa Grund af Uorden paa Havnen forhindres. 



At en Vragerlov er høist paakrævet synes ogsaa at fremgaa paa 

 Grund af de mange, som befatter sig med Sildesaltning. Alene iaar var 

 disses Antal i Ncrdlands og Tromsø Amter ca. 220 fastboende foruden 

 alle de Fremmede, som mødte op ved Sildefiskerierne heroppe. En 

 Vragerlov vil alene, bare af Hensyn til bestemt Størrelse for hvert Mærke, 

 have sin store Betydning, idet jeg antager, at derved vil man undgaa et 

 utidigt Sløseri med Udkastning af for stor Sild. 



Det er ikke sjeldent, at der mellem Notfiskere og Garnfiskere her- 

 sker stor Uenighed, og desværre som Forholdene nu er, kan Tilstandene 

 ofte være noksaa lovløse. Jeg er derfor af den Formening, at hvis der 

 kunde istandbringes den samme Ordning ved Sildefiskerierne som ved 

 Lofotfisket, altsaa Mærkning af Baadene, tror jeg, at meget vil være 

 vundet i saa Henseende, og vil ogsaa bevirke, at det bliver langt lettere 

 for Opsynet at holde Orden. 



Kveite- og Flynd?-efisket synes nu at ville faa stor Betydning for 

 Nordlands og Tromsø Amter paa Grund af den Udvikling det har faaet, 

 og har man vistnok i Hurtigruternes Etablering en væsentlig Aarsag 

 hertil, ihvorvel disse heller ikke kan siges fuldt ud at tilfredsstille Kravet 



