— 239 — 
Fod) største Bredde var 10 Fod; Dybden i Rummet, fra Kjøl til Dæk 4 
F. 6”. Den var enmastet, med almindelig Rig og Seilføring, hvortil hørte 
Gaffeltopseil. Foruden Storluge og Agterluge havde den helt forud i 
Stævnen en liden Luge med Plads for en Mand under Indhivning af 
Garnlænken. Styrerummet var indbygget med Afløbshul i Bunden for 
Ovenvand. Den faste Jernballast bestod af gamle Jernrister; de afsatte 
vel meget Rustvand og burde været stenkulstjæret. Der var to vandtætte 
Tyærskot, dobbelte med Mellemlag af Tagpap. Ved Skyveluger af Jern 
nede ved Kjølsvinet kunde Vandet fra Forrummet eller fra Agterrummet 
ledes ind til Pumpen; det skede med en til Lugen fæstet Jernstang, hvis 
Haandtag stod oven Dæk. Baadens Drægtighed var ca. 85 Tønder; den 
kunde med sin faste Jernballast tage ind, paa Havet, ca. 2000 Skrei. 
Dens Navn var «Sverre»; den eiedes og førtes af Johan Kjærstad af 
Lepsøen. Under Opholdet i Trondhjem blev den solgt til en Lods og 
Fisker fra Veiholmen i Nordsmølen; Prisen var ca. Kr. 700,00. Den nye 
Eier overtog den lste December og deltog strax i Storsildfisket med 
Drivgarn udenfor Kristiansund; den var da vistnok den eneste Dæks- 
baad fra Smølen, ligesom der var yderst faa i det øvrige af Nordmøre, 
men fra de talrige Forespørgsler, som jeg siden ihøst har modtaget og 
endnu jevnlig faar, har jeg al Grund til at tro, at der saavel i Fosen 
som i Nordmøre om føie Tid vil blive anskaffet en hel Del. Under Stor- 
sildfisket ivinter i nævnte Distrikter fik Befolkningen der saa klare 
Beviser paa Dæksbaades Fortrinlighed, ja Nødvendighed, til Drivgarn 
paa Havet om Vinteren, at der neppe kan være Tvil tilbage hos nogen 
tænksom Fisker derom. OQgsaa den Omstændighed, at den langt over- 
veiende Del af Flaaden af Dækksbaade var langveisfra, en stor Del fra 
Nordland, og at netop disse tjente store Mandslotter, medens Hjemme- 
folket i de aabne Baade tjente forholdsvis lidet, vil gjøre Sagen desto 
mere indlysende. 
Hvad nu angaar den sydlige Del af mit Distrikt, Søndmøre og 
Romsdalen, saa gaar Udviklingen af Baadstellet og Anskaffelsen at 
Skøiter i den Retning, at der hovedsagelig bygges store Dæksbaade og 
Smaaskøiter, medens Storskøiterne paa 40 Tons og derover bliver færre 
og færre. Fiskerfolket mener at -have Erfaring for, at Smaaskøiterne 
lønner sig bedst; og de Fiskere, som ikke raader over desto større Penge- 
hjælp, anskaffer sig store Dæksbaade paa indtil 40 Fods Kjøl. Ofte 
kjøber to Fiskere i Fællesskab en Baad. Redere blandt Handelsstanden 
og større Samlag af Fiskere foretrækker at anskaffe sig Dampbaade. 
De største Skøiter er nu ikke længere saa let at faa bemandede, og totre 
er omdannede til Dampbaade; de har i denne Skikkelse vist sig at være 
meget hensigtsmæssige, især til Drivgarnsfisket. Som i en tidligere Aars- 
beretning antydet, er jeg personlig af den Mening, at det ikke er selve 
Storskøiterne og Kutterne paa 45 til 60 Tons Drægtighed, som er ufor- 
delagtige til Fiskeri; men at det er en uheldig eller uhensigtsmæssig For- 
