save 
i sin skrivelse fortrinsvis opmerksomheden paa saadanne hovedspørgsmaal 
som disse: 
1. Om en eventuel forsikring bør omfatte aile fiskere, eller om den til 
en begyndelse bør begrænses til dem, som deltager i de store perio- 
diske fiskerier. 
Om forsikringen bør være frivillig eller tvungen, i sidste tilfælde 
muligens i forbindelse med udleveringen af baadmerker under de 
store fiskerier. Hermed hænger spørgsmaalet om administrationens 
ordning paa det nærmeste sammen. 
3. Med hensyn til forsikringens ydelser antager departementet, at det 
af praktiske grunde vil være hensigtsmæssigst, at forsikringen kun 
bliver en dødsfaldsforsikring med udbetaling af et bestemt beløb en 
gang for alle. 
Som grundlag for fiskeristyrelsens overveielser over disse spørgs- 
maal oversendte departementet gjenpart af en fra det statistiske central- 
bureau modtagen skrivelse af 10de mars 1905 (bil. no. 2), ledsaget af 
opgaver over antallet af de i aarene 1866—1902 under fiskeri omkomne 
mænd (bil. 3), samt af en opgave over antallet af de ved sidste folke- 
tællinger tilstedeværende fiskere (bil. 4). Det statistiske centralbureau 
redegjør i denne sin skrivelse for de statistiske opgaver, som nu fore- 
findes, og for de opgaver, som bureauet anser nødvendige til veiledning 
ved spørgsmaalet om istandbringelsen af en ulykkesforsikring for fiskere. 
Fiskeristyrelsens majoritet ansaa det ved modtagelsen af disse doku- 
menter ikke for muligt at afgive noget endeligt forslag paa grundlag af det 
foreliggende materiale, og den henstillede derfor i skrivelse af 4de december 
1905 (bil. 5) til departementet at indhente udtalelser i sagen fra amts- 
tingene og foreninger i de interesserede landsdele. Som en veiledning 
afgav dog styrelsens enkelte medlemmer foreløbige udtalelser, som kor- 
telig kan sammenfattes saaledes. 
Westergaard anbefaler tvungen forsikring for alle fiskere, der 
deltager i nogen af de fiskerier, hvor offentligt merkevæsen er indført, og 
frivillig forsikring for fiskere, beskjæftigede ved andre fiskerier. —For- 
sikringens omfang er dødsfald ved drukning under bedriften og reiser til 
og fra fiskepladsene, derimod ikke under andre reiser. Erstatningen sættes 
til 500 kr., præmien til 1 kr., som indkræves ved udlevering af baadmerke 
og giver ret til forsikringspolice. (Se bil. 6 og 7. Det sidste indeholder 
et lovudkast). 
J. O. Dahl fremholder sterkt det ugjennemførlige ved at føre 
konto for hver fisker ved baadmerkernes udlevering, idet denne ordning 
vil medføre de største administrative vanskeligheder. End større vil disse 
blive, saafremt faste merker indføres for alle fiskefarkoster. Han anbe- 
faler derfor, at forsikringens indtægter tilveiebringes af havnefondet, og 
I) 
