— 0 
bedrifter har vi, som før sagt, ingen nøiagtig statistik. Det er saaledes 
en umulighed med sikre tal at besvare endog saadanne hovedspørgsmaal 
som de, om dødssandsynligheden er større blandt de fiskere, som driver 
fiske i aabne baade, men kun en mindre del af aaret, end hos de dæks- 
fartøisfiskere, som driver sjøen det hele aar. Ligesaa lidt kan man fyl- 
destgjørende besvare det spørgsmaal, hvilken indflydelse de forskjellige 
slags farvand har paa dødssandsynlighedens størrelse. Vi kan vistnok 
opstille følgende tabel over procentantal af samtlige antal fiskere (iflg. 
folketællingen 1900) over dæksfartøistiskerne og over de omkomne fiskere, 
men som det let vil forstaaes, er det vanskeligt heraf at trække bestemte 
slutninger. Dels omfatter jo folketællingen kun et udvalg af alle fiskere, 
og dels ved vi intet om, hvad slags fiskere de omkomne var, om de drev 
tiske i aabne baader eller paa dækkede fartøier. 
| | 
| %/ af landets | % af fiskere | % af de i 
| | 
fiskere iflu. paa dæks- 1895—1904 
| folketællingen | fartøier under | druknede 
1900 |Iste jan. 1907 fiskere 
Skaperakkysten: ssu.0s. 204108. | 7.03 17.08 4.62 
Kesdandetrn 2:00: soddres blitt | 11.75 Porssoll 10.67 
konstalssamt. is: JEG SLR 10.99 22.40 14.47 
Prondhjemsåmterne vJaseila an | 11.15 4,23 7.48 
Nordaodsamt: bades. 00 29.08 å | 12.99 30.30 
EL EE 16.76 18.16 16.67 
kømarken 2; sit van HOIUS Så Bie 5.56 15.79 
Selv om man kunde betragte denne tabels tal som helt repræsen- 
tative, vilde det være vanskeligt af disse tal at trække sikre slutninger. 
Man maa iallefald søge støtte i det kjendskab, man forøvrigt har til for- 
holdene paa kysten. Naar Skagerakkysten udviser et væsentligt mindre 
antal procent druknede end levende fiskere, saa kunde man fristes til helt 
at forklare dette udifra denne landsdels store antal dæksfartøier, men 
herimod strider det, at ogsaa Trondhjemsamterne, som af alle landsdele 
staar, længst tilbage i udviklingen af dæksfartøier, har et væsentligt min- 
dre antal procent omkomne end levende fiskere. Qmvendt kunde man 
være tilbøielig til at tro, at Finmarkens ringe antal dæksfartøier kunde 
forklare dets høie procenttal af omkomne, men hermed strider det, at selv 
Romsdals amt, hvor udviklingen af dæksfartøier er høiest, udviser et be- 
tydelig høiere procenttal for omkomne end for levende fiskere. En svag- 
hed ved ovenstaaende tabel er det selvfølgelig, at folketællingen er for 
aaret 1900 og optællingen af dæksfartøier for 1907, men alligevel maa 
3 
